СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року м. Суми Справа № 480/465/26

Сумський окружний адміністративний суд у складі: 
судді - Сидорука А.І., 
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М., 

розглянув справу за позовною заявою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області до відповідачів: 1. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції; 2. Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції; про визнання протиправними та скасування постанов.

Сторони у судове засідання не з`явились.

Суть спору. Позиція сторін. Заяви учасників. Процесуальні дії суду.
Позивач є боржником за рішенням суду у виконавчому провадженні щодо нарахування та виплати заробітної плати працівнику суду. Оскільки таке стягнення здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду, то з позивача не повинні стягуватися виконавчий збір та витрати виконавчого провадження.
Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою 26.01.2026, в якій просить суд визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця від 14.01.2026 ВП № 79977790, а саме в частині стягнення з позивача виконавчого збору та мінімальних витрат.
Судом відкрито провадження у справі 06.02.2026, залучено до участі у справі другого відповідача та призначено засідання. 26.03.2026 позивач, на виконання вимог ухвали суду, надав заяву з доказами, яку суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.
Відповідачі про розгляд справи повідомлені належним чином, правом подання відзивів на позовну заяву не скористалися. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними у ній матеріалами.
Встановлені судом обставивни справи.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 у справі № 480/5658/24, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.04.2025, зобов`язано Територіальне управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнту 1,5 до посадового окладу за період з 06.03.2024 по 18.04.2024 включно на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" № 391 від 25 квітня 2023 року.
Наказом Державної судової адміністрації України від 11.02.2025 № 53 затверджено окрему бюджетну програму на 2025 рік для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя), а наказом Державної судової адміністрації України від 09.02.2026 № 60 таку ж окрему бюджетну програму на 2026 рік.
Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі.
ОСОБА_1 звернулась до першого відповідача із заявою про примусове виконання рішення, до якої було додано виконавчий лист, оскільки добровільно позивачем у даній справі рішення суду виконано не було. Вказаний факт не спростовується сторонами.
Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.01.2026 ВП № 79977790 з примусового виконання рішення суду у справі № 480/5658/24.
14.01.2026 державним виконавцем прийнято постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Висновки суду та їх мотиви.
Спірні правовідносини врегульовані Законами "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ, "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" № 4901-VI та Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5. 
По-перше, щодо стягнення виконавчого збору.
Відповідно до ч.5 ст.26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.
Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (ч.1, 4 ст.27 цього Закону).
Водночас п.3 ч.5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Частиною 1 ст.7 Закону № 4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Як встановлено судом, наказами ДСА України від 11.02.2025 № 53 та від 09.02.2026 № 60 затверджені окремі бюджетні програму на 2025 та 2026 рік для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя) в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Отже, у даному випадку виконання рішення суду у справі № 480/5658/24 щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету та за окремою бюджетною програмою для забезпечення виконання рішення суду.
Тому суд дійшов висновку, що позивач звільнений від сплати виконавчого збору на підставі п.3 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження".
Отже, постанова виконавця про стягнення виконавчого збору від 01.09.2025 не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України.
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме суд визнає протиправною та скасувує постанову виконавця про стягнення виконавчого збору. 
По-друге, щодо мінімальних витрат виконавчого провадження.
Пунктом 3 ч.1 ст.42 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України (ч.ч.2, 3 ст.42 Закону № 1404-VІІІ).
Пунктом 2 розділу VІ Інструкції передбачено, що витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. 
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Отже, мінімальні витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не є тотожними поняттями. Мінімальні витрати - це обов`язкові витрати понесені виконавцем у зв`язку з наявністю виконавчого провадження (плата за користування виконавцем реєстром виконавчих проваджень, витрати на друкування, папір, послуги поштового зв`язку, пов`язані з прийняттям постанов, тощо). Натомість виконавчий збір за примусове виконання рішення справляється окремо від мінімальних витрат у розмірі встановленому законом, крім передбачених випадків. Кошти виконавчого збору на відміну від мінімальних витрат стягуються з боржників для виплати державним виконавцям винагороди у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643.
З оскаржуваної постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем визначені такі витрати, із відповідним розрахунком на загальну суму 329,50 грн. Позивач не оскаржує правильність розрахунку витрат, а вважає, що такі витрати не стягуються оскільки, виконання рішення суду у справі № 480/5658/24 здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI. 
Суд зазначає що, норми Законів та Інструкції не звільняють боржника від обов`язку сплати мінімальних витрат виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 480/5658/24, навіть у разі коли виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом № 4901-VI.
Суд звертає увагу позивача, що у випадку скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, а також у певних випадках визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню, мінімальні витрати не cтягуються. 
Проте позивачем не доведено перед судом наявності таких випадків, а постанова про відкриття виконавчого провадження не оскаржується позивачем у даній справі .
Оскільки позивачем не доведено суду обставин неправомірності постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а відповідач довів перед судом, що така постанова в повній мірі відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною та скасування такої постанови. 
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволені судом частково, а саме шляхом скасування постанови виконавця про стягнення виконавчого збору, який є посадовою особою Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке є юридичною особою та має рахунок в казначействі, то суд, на підставі норми ст.139 КАС України, стягує саме з цієї особи судовий збір у сумі 2422,40 грн. 
Судовий збір у сумі 2422,40 грн за вимогу щодо скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.01.2026 ВП № 79977790 про стягнення виконавчого збору.

3. У задоволенні іншої частини вимог Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області - відмовити.

4. Стягнути на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (вул. Українських перемог, 4, м. Суми, 40002, код ЄДРПОУ 26270240) із Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40030, код ЄДРПОУ 43316700) за рахунок бюджетних асигнувань 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 (сорок) коп. судового збору. 

5. Витрати судового збору у сумі 2662,40 грн покласти на позивача - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області. 

6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано суддею 31.03.2026

Суддя   А.І. Сидорук