УХВАЛА

08 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/1875/16(914/1304/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026

у справі № 914/1875/16(914/1304/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман"
до  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  ОСОБА_2 
про визнання недійсним договору поруки від 12.08.2015,

в межах справи № 914/1875/16
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман"

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/1875/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман", провадження в якій порушено ухвалою суду від 26.07.2016. 
25.04.2025 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Гетьман" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Солдаткіна Ігоря В`ячеславовича до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки від 12.08.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Гетьман" та ОСОБА_1 .
Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 у справі №914/1875/16(914/1304/25) відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ фірма "Гетьман" подало апеляційну скаргу на адресу Західного апеляційного господарського суду, в якій скаржник просив скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 у справі № 914/1875/16 (914/1304/25) та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ТОВ фірма "Гетьман" задовольнити в повному обсязі та визнати недійсним договір поруки, укладений 12.08.2015 між ТОВ фірма "Гетьман" та ОСОБА_1 .
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ фірми "Гетьман" задоволено. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 у справі №914/1875/16 (914/1304/25) скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійсним договір поруки, укладений 12.08.2015 між ТОВ фірма «Гетьман» та ОСОБА_1 . 
До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 у справі № 914/1875/16(914/1304/25), а рішення Господарського суду Львівської області від 25.09.2025 у справі №914/1875/16(914/1304/25) залишити в силі.
06.04.2026 до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановлених порядку та розмірі.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №914/1875/16(914/1304/25) визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2026.
На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України скаржник посилається на пункти 1 та 4 частини 2 статті 287 ГПК України як на підстави касаційного оскарження.
В обгрунтування пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні неправильно застосував норми матеріального права, а саме положення статей 256, 261, 267 Цивільного кодексу України (в частині визначення початку перебігу позовної давності для юридичної особи, дії презумпції обізнаності про порушене право та наслідків спливу строків), статей 15, 16 ЦК України (в частині визначення критеріїв ефективного способу захисту) та статей 212, 553, 554 ЦК України (щодо відкладальної обставини договору поруки), та не урахував висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, які були викладені у постановах Верховного Суду, зокрема:
- щодо моменту початку перебігу позовної давності для юридичної особи та неможливості зміни цього моменту у зв`язку зі зміною ліквідатора у справі про банкрутство (постанова судової палати для розгляду справ про банкрутство КГС ВС від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, постанови ВС від 10.11.2022 у справі № 922/1362/17 та від 02.12.2021 у справі № 922/1362/17). У зазначених постановах Верховний Суд безальтернативно вказує на те, що для юридичної особи як сторони правочину позовна давність починає свій перебіг саме в день вчинення правочину, оскільки суб`єктом матеріального права є безпосередньо боржник, а не арбітражний керуючий. Наділення ліквідатора особливим статусом щодо обчислення строків (початок перебігу з моменту його призначення або виявлення ним документів) є порушенням закону та принципу рівності сторін;
-щодо дії презумпції обізнаності особи про стан своїх майнових прав та недопустимості визнання поважними причин пропуску строку виключно через посилання на бездіяльність попереднього керівництва без факту приховування інформації (постанови ВС від 26.09.2019 у справі № 924/1114/18, від 03.04.2018 у справі № 910/31767/15, від 05.07.2023 у справі № 910/15584/16). Згідно з цими висновками, тлумачення статті 261 ЦК України вимагає від позивача доведення існування об`єктивних, непереборних обставин, а сам по собі факт недобросовісності попереднього ліквідатора не спростовує презумпції обізнаності боржника та його кредиторів про публічні договори. Оспорюваний договір поруки від 12.08.2015 був предметом судових розглядів ще у 2016 році та ліг в основу затвердженого реєстру кредиторів, відтак об`єктивного приховування інформації, яке могло б виправдати пропуск майже десятирічного строку, не існувало;
-щодо критеріїв ефективності обраного способу захисту порушеного права та недопустимості подвоєння судових процесів для перегляду встановлених судом фактів - принцип res judicata (постанови ВС від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19), де вказано, що спосіб захисту не є ефективним, якщо він не відновлює право повністю, а створює передумови для нового процесу або суперечить чинному судовому рішенню. У даному випадку задоволення позову про визнання недійсним договору поруки не поновлює прав позивача, оскільки існує чинне рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2016 у справі № 465/1562/16-ц про солідарне стягнення боргу, яке набрало законної сили. Визнання недійсним договору після виконання рішення суду порушує принцип правової визначеності.
Також скаржник обґрунтовує пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України як підставу касаційного оскарження у системному взаємозв`язку з пунктом 8 частини 1 статті 310 ГПК України та вказує, що суд апеляційної інстанції допустив грубе порушення норм процесуального права, прийнявши рішення про права, інтереси та обов`язки особи, що не була залучена до участі у справі. Суд апеляційної інстанції допустив фундаментальне, грубе порушення норм процесуального права, яке є імперативною та безумовною підставою для скасування судового рішення касаційним судом. Так, порушивши вимоги статті 52 ГПК України щодо обов`язкового залучення правонаступника "на будь-якій стадії судового процесу, суд протокольною ухвалою необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про процесуальне правонаступництво. ОСОБА_3 набув статус кредитора щодо повної суми у 9 000 000,00 грн на підставі договорів про відступлення права вимоги від 07.01.2026 та 09.02.2026. Визнавши недійсним договір поруки від 12.08.2015 року в повному обсязі, суд безпосередньо проігнорував право вимоги ОСОБА_3 , позбавивши його доступу до правосуддя. Скасування правової підстави виникнення майнового права особи без надання такій особі можливості захистити свої інтереси в суді, надати власні пояснення чи докази, є класичним прикладом ухвалення рішення про права та інтереси незалученої особи. 
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст. ст. 287-291 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга відповідає вимогам ГПК України, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч. 1 ст. 294 ГПК України, наявні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 234, 235, 288, 290, 292, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд, --
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2026 у справі № 914/1875/16(914/1304/25).
2. Призначити до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі №914/1875/16(914/1304/25) на 20 травня 2026 року о 12:30 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу (із наданням доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи) до 13 травня 2026 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 або на електронну адресу суду (kgs@supreme.court.gov.ua), через особистий кабінет в системі "Електронний суд". Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
4. Витребувати з Господарського суду Львівської області та/або Західного апеляційного господарського суду матеріали справи №914/1875/16(914/1304/25) з оригіналами оскаржуваних судових рішень.
5. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік