П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36728/25	

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.
Дата і місце ухвалення: 25.12.2025р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
В жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просила суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка полягає у здійсненні розрахунку ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування сум індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням сум індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка полягає у не включенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату розміру грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка полягає у здійсненні розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 без урахування сум індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області провести перерахунок та виплатити розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 з урахуванням сум індексації грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка полягає у не включенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, до складу суми місячного грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату розміру грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки з урахуванням щомісячної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 25.12.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору в частині вимог щодо не врахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, наведені в постанові від 27.04.2025р. по справі №240/2921/23, де зазначено, що оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, тому відсутні правовові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивача зі служби в поліції, додаткової винагороди, яка нараховувалася відповідно до Постанови №168. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 з органів поліції, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу протягом нетривалого часу відповідно до Постанови №168.
Також, апелянт посилається на те, що при обчисленні компенсації за невикористані дні відпустки не враховується такий складовий елемент як одноразові додаткові види грошового забезпечення, а тому додаткова винагорода не включається в розрахунок компенсації за невикористані відпустки. Головне управління при розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки діяло відповідно до законодавства та відповідно до пункту 4 Порядку №100.
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ГУНП в Одеській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що починаючи з березня 2022 року, тобто з моменту запровадження виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, по серпень 2025 року (дату звільнення позивача зі служби в поліції) ОСОБА_1 щомісячно отримувала додаткову винагороду, передбачену Постановою КМУ №168, що свідчить про її регулярний та систематичний характер. Отже, враховуючи те, що одноразова грошова допомога відповідно до пункту 6 розділу VIII Порядку №260 виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право поліцейський на день звільнення та розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав поліцейський, а додаткова грошова винагорода відповідно до Постанова КМУ №168 носить систематичний характер, то вона має бути врахована у склад грошового забезпечення поліцейського як обрахункова величина одноразової грошової допомоги при звільненні. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що норми Порядку №260 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір компенсації за невикористані дні відпустки. З огляду на вищезазначене та враховуючи норми Порядку №260 та Порядку №100 ГУНП в Одеській області при обчисленні ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, мав здійснити нарахування враховуючи усю суму грошового забезпечення позивача.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , у період з 27 червня 2016 року по 31 липня 2025 року займала посаду чергового чергової частини сектору моніторингу Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Наказом ГУНП в Одеській області (по особовому складу) №928 о/с від 31.07.2025р. ОСОБА_1 , інспектора-чергового чергової частини сектору моніторингу відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, з 31 липня 2025 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Вказаним наказом вирішено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за: 30 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2016 рік; 08 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2017 рік; 10 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік; 01 добу невикористаної додаткової оплачуваної відпустки за 2019 рік; 18 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2020 рік; 33 доби невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2021 рік; 06 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік; 07 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2023 рік; 36 діб невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2024 рік; 21 добу невикористаних щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток за період служби з 01 січня 2025 року до дня звільнення.
Згідно листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області №172366-2025 від 08.09.2025р. при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції на її користь нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткові відпустки, а також одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно пункту 2 розділу VIII Наказу №260.
12.09.2025р. ОСОБА_1 звернулася до ГУНП в Одеській області з проханням здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток, виплачених при звільненні, з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Листом №215464-2025 від 13.10.2025р. Головне управління відмовило ОСОБА_1 у здійсненні відповідного перерахунку з посиланням на те, що додаткова винагорода, яка встановлюється пунктом 1 Постанови №168, не є додатковим видом грошового забезпечення, яка має постійний характер. А відтак, підстави для включення її до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні, відсутні.
Зазначене стало підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, визнав обґрунтованими доводи позивача, що додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а тому така винагорода входить до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористаної дні основної щорічної та додаткової відпусток, а також одноразової грошової допомоги при звільненні.
Також, за висновками суду, при обчисленні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби до складу грошового забезпечення має бути враховано суми отриманої позивачем індексації грошового забезпечення.
В апеляційній скарзі ГУНП в Одеській області не наводить обґрунтування не правильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в частині зобов`язання ГУНП в Одеській області провести перерахунок та виплатити позивачу розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням сум індексації грошового забезпечення.
Апелянт стверджує, що до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні та грошова компенсація за невикористаної дні основної щорічної та додаткової відпусток, не підлягає включенню додаткова винагорода, передбачена Постановою №168.
На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ГУНП в Одеській області.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції у відповідній частині колегія суддів виходить з наступного.
Частинами першою, другою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Статтею 102 Закону №580-VIII визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з абзацом четвертим пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова №393), зокрема, поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Пунктом 1 Постанови № 988 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Грошове забезпечення курсантів закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, складається з посадового окладу. Грошове забезпечення Голови Національної поліції та його заступників визначається цією постановою.
На виконання вимог статті 94 Закону №580-VII та Постанови №988 Міністерство внутрішніх справ України 06.04.2016р. видало наказ №260, яким затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання.
Відповідно до пункту 1 розділу І Порядку №260 ці Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції, закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 2 розділу VIІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з абзацом першим пункту 6 розділу VIІІ Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Як вже зазначалося колегією суддів, наказом ГУНП в Одеській області від 31.07.2025р. №928 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів Національної поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII (за власним бажанням).
В серпні 2025 року позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні (вихідна допомога) у розмірі 53 165,04 грн. та компенсацію за невикористані відпустки 109 552,19 грн.
За висновками суду, враховуючи те, що одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право поліцейський на день звільнення та розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав поліцейський, а додаткова грошова винагорода відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022р. носить систематичний характер, то вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського як обрахункової величини одноразової грошової допомоги при звільненні.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не включено до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168.
Колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на таке.
Як вже зазначалося, згідно з абзацом першим пункту 6 розділу VIІІ Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Виходячи із приписів пункту 3 розділу І Порядку №260, до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.
Вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, Верховний Суд у по постанові від 27.03.2025р. по справі №240/2921/23 зазначив, що пункт 1 Постанови №168 чітко і однозначно передбачає, що:
- додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану;
- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- визначається наказами командирів (начальників).
Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За такого правового урегулювання та обставин справи колегія суддів вважає, що оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, тому відсутні правові підстави для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
Що ж до врахування до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова компенсація за невикористані дні щорічних основних та додаткових відпусток, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.8 Порядку №260, поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, яке вони отримували на день, що передував цій відпустці, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії.
Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.
Колегія суддів враховує, що абзац 10 пункту 8 Розділу III Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється виплата грошової компенсації за невикористану відпустку.
Навпаки, за приписами указаної норми визначено, що виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.
А відтак, при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму додаткової винагороди, яку позивач отримувала перед звільненням.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що під час визначення розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки, відповідачем протиправно не було враховано у складі грошового забезпечення позивачки додаткову щомісячну винагороду, передбачену Постановою №168, яку вона отримувала перед звільненням, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права при здійсненні висновку про наявність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обраховується одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції, додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, тому оскаржуване рішення від 25.12.2025р. у відповідній частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову.
В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області задовольнити частково. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка полягає у здійсненні розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 без урахування сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області провести перерахунок та виплатити розміру одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби ОСОБА_1 з урахуванням сум додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Ухвалити в цій частині по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.В. Бойко	
Судді	  	І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук