ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 749/1868/25 Суддя (судді) першої інстанції: Чигвінцев М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М.,
Кузьменка В.В., 

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Сновського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанов по справі про адміністративні правопорушення,
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив скасувати:
постанову серії ЕНА № 6334025 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 13 грудня 2025 року інспектором ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Юдиним А.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.;
постанову серії ЕНА № 6334077 по справі про адміністративне правопорушення, винесену 13 грудня 2025 року інспектором ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Трутнем В.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, згідно з якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
Позов мотивовано тим, що 13.12.2025 позивач був зупинений по вул. Партизанській в місті Сновськ екіпажем патрульної поліції ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області в складі інспекторів Трутня Владислава Вячеславовича та Юдіна Андрія Володимировича.
Інспектор Юдин А.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6334025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу 510,00 грн.
Інспектор Трутень В.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6334077 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу 340,00 грн.
Щодо притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме порушення п.9.2.б ПДР - позивач вказав, що сигнал світловим покажчиком подав вчасно, на що інспектор поліції повідомив, що то відблиски сонця, а не покажчик повороту. І виніс оскаржувану постанову.
Щодо притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме порушення п.31.3.а ПДР - зазначив, що поліцейський попросив його відкрити капот автомобіля, що він і зробив. Поліцейський побачив там редуктор і почав звинувачувати його в тому, що він експлуатує автомобіль на якому встановлено газобалонне обладнання без відповідного дозволу. Позивач пояснив поліцейському, що автомобіль не працює на газі, а працює лише на бензині, редуктор залишився від попереднього власника, але на його пояснення ніхто не зважив.
22 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття вказаної позовної заяви до розгляду та відкрито у справі спрощене позовне провадження.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти позову та вказав, що ОСОБА_1 порушив зазначені в постановах вимоги ПДР, за що був притягнути до відповідальності за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 121 КУпАП. Підтвердженням вчинення адміністративних проступків є відеофіксація з місця вчинення. При винесенні оскаржуваних постанов інспектори Юдин А.В. та Трутень В.В. вчинили всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Закону України «Про національну поліцію», та як посадові особи наділені дискреційними повноваженнями, керуючись нормами КУпАП, дійшли до висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Отже оскаржувані постанови є правомірними. До відзиву додано диск з відео фіксацією правопорушення.
Рішенням Сновського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2026 року, позов задоволено частково.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6334025 від 13.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП - скасовано.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП - закрито.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині скасування постанови серії ЕНА № 6334025 від 13.12.2025 та закриття провадження у справі, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовити в повному обсязі, та залишити в силі постанову серії ЕНА № 6334025 від 13.12.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку у відкритому судовому засіданні на 01 квітня 2026.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління національної поліції в Чернігівській області не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 13.12.2025 інспектором ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції Юдиним А.В. винесено постанову серії ЕНА № 6334025, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.9.2.б ПДР, згідно з яким водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом;
13.01.2025 інспектором ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Трутнем В.В. винесено постанову серії ЕНА № 6334077, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме, встановлено газобалонне обладнання, чим порушив п. 31.3.а ПДР, відповідно до якого забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
Не погоджуючись із ухваленими постановами, позивач звернувся із позовом до суду.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що з відеозапису з місця події, наданого до відзиву представником відповідача, вбачається, що позивач дійсно подав сигнал світловим показчиком поворота завчасно, до початку маневру (поворота праворуч).
Таким чином, на переконання суду першої інстанції, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що останній не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.
Відтак, на думку суду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що позивач порушив саме п.9.2.б Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Надаючи оцінку доказам, наданих сторонами, суд першої інстанції вважав доведеним, всупереч положенням п. 31.3 «а» ПДР, факт експлуатації ОСОБА_1 транспортного засобу у разі його переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 121 КУпАП, та відсутність підстав для скасування постанови серії ЕНА №2064942 від 03.05.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Головне управління національної поліції в Чернігівській області вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
- фактичні обставини встановлені судом неправильно, позивач, керуючи автомобілем, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку до або під час маневру, покажчик правого повороту увімкнувся лише після завершення маневру та зупинки транспортного засобу поліцейськими;
- рішення суду першої інстанції ухвалено в цій частині незаконно, необґрунтовано та таким, що ухвалено з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з нормами ст. ст. 6, 7, 8 Закону України «Про Національну поліції», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації та діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За положеннями статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
За нормами ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення.
До цих ознак належать: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.
Об`єкт адміністративного правопорушення - це суспільні відносини, врегульовані нормами адміністративного права, яким завдано шкоди адміністративним правопорушенням.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це зовнішні ознаки та обставини, які характеризують адміністративне правопорушення.
Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - внутрішнє (психічне) ставлення суб`єкта правопорушення до скоєного діяння і його шкідливих наслідків.
У контексті доводів апелянта про те, що фактичні обставини встановлені судом неправильно, позивач, керуючи автомобілем не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку до або під час маневру, покажчик правого повороту увімкнувся лише після завершення маневру та зупинки транспортного засобу поліцейськими, колегія суддів констатує, що Головним управлінням Національної поліції в Чернігівській області не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 порушив саме п. 9.2.б Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Разом із тим, із відеозапису з місця події, наданого до відзиву представником відповідача та повторно до суду апеляційної інстанції разом з клопотанням від 30.03.2026, вбачається, що позивач дійсно подав сигнал світловим показчиком поворота завчасно, до початку маневру (поворота праворуч).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Таким чином, відповідачем не спростовано твердження позивача про те, що останній не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті.
Між тим, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, колегія суддів оцінки не здійснює, та діє в межах, які передбачені ч. 1 ст. 308 КАС України.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Сновського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2026 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко