П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/12483/25	

Головуючий І інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 19.08.2025р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобінекс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:
24.04.2025р. ТОВ «Глобінекс» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Одеської митниці, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17.04.2025р. №UA500580/2025/000075/2, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500580/2025/000133 від 17.04.2025р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості, а також картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів є протиправними, безпідставними та таким, що підлягають скасуванню, адже під час декларування товарів, ТОВ «Глобінекс» подано повний пакет документів, необхідний для митного оформлення вказаного в декларації товару. Разом із тим, не дивлячись на подання позивачем повного пакету необхідних, передбачених МК України документів, відповідачем були прийняті спірні рішення за резервним методом. У той же час, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім аргументом для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ТОВ «Глобінекс» - задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.04.2025р. №UA500580/2025/000075/2, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.04.2025р. №UA500580/2025/000133. Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Глобінекс» судовий збір у сумі - 2422,40 грн. 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 17.09.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2025р. і прийняти нове, яким позовні вимоги ТОВ «Глобінекс» - залишити без задоволення.
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2025р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської митниці та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
16.10.2025р. матеріали даної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
Позивач - ТОВ «Глобінекс» (код ЄДРПОУ: 45659982) був зареєстрований 18.04.2024р. як суб`єкт господарювання в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
06.03.2025р. між ТОВ «ГЛОБIНЕКС» (Покупець) та компанією «Alltag und Geratetechnik AG» (Швейцарія) (Продавець) укладено договір поставки товару №AUG-39G-02/032025.
Сторонами було погоджено поставку товару на територію України згідно специфікації №44582 від 01.04.2025р. до Договору.
З метою митного оформлення, позивач (в особі ТОВ «ТЕХНОЛОГІЧНА ЕКСПЕДИЦІЯ») було подано до Одеської митниці митну декларацію ІМ 40 ДЕ 25UA500580002866U6, в якій було визначено для митного оформлення товар №1-9 загальною вартістю 36416,84 дол. США (графа 22).
В графах 31 МД (ІМ 40 ДЕ) №25UA500580002866U6 Позивач визначив товар для митного оформлення, зокрема, товари (графи 32 декларації):
товар №1: Фітинги для труб, з мідних сплавів. Згін-американка (латунь) - 296 шт. Подовжувач -480 шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN. Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD;
товар №2: Насоси ручні. Насос для перевірки герметичності - 120 шт. Торговельна марка: EUROPRODUCT Країна виробництва: CN. Виробник: YUHUAN SUNSHI HVAC EQUIPMENT CO., LTD;
товар №3: Обладнання для фільтрування або очищення води. Фільтр грубої очистки води -5544 шт. Колба фільтра води -80шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN. Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD. Картридж для фільтра води -2900шт. Комплект картриджів для фільтра води -1900 набір. Система очищення води - 500 набір. Торговельна марка : EUROPRODUCT Країна виробництва: CN. Виробник: YUHUAN SUNSHI HVAC EQUIPMENT CO., LTD;
товар №4: Засуви. Засувка для труб - 1000 шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN. Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD;
товар №5: Вентилі для радіаторів центрального опалення. Кран радіаторний -6052шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN Виробник : ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO., LTD;
товар №6: Регулятори температури. Блок регулювання для теплої підлоги - 140шт. Змішувальний вузол з термостатичним клапаном - 204шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO.,LTD Блок регулювання для теплої підлоги - 304 шт. Торговельна марка: NOLF Країна виробництва: CN Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO.,LTD;
товар №7: Крани кульові. Комплект кранів кульових (4 шт) - 208 набір. Кран кульовий - 61656 шт. Кран кульовий з американкою і термометром -240 шт. Кран кульовий з накидною гайкою і термометром -160 шт. Комплект кранів кульових з термометром -120 набір. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO.,LTD;
товар №8: Клапани випускні. Кінцевий елемент колектора - 2000 шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO.,LTD;
товар №9: Частини крана. Ручка кульового крана - 3840 шт. Торговельна марка: KOER Країна виробництва: CN Виробник: ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO.,LTD.
Позивач вищезазначені товари №1-9 визначив за митною вартістю - по першому (основному) методу (за ціною інвойсу по договору) (графи 42 і 43).
Разом з митною декларацією Позивачем до митного органу були подані документи (графа 44): 0271 - пакувальний лист (Packing List) №34/04/2025 від 01.04.2025р.; 0380 - рахунок - фактура (інвойс) (Commercial Invoice) №34/04/2025 від 01.04.2025р.; 0705 - коносамент (Bill of Lading) №249141254 від 29.01.2025р.; 0730 - автотранспортна накладна (Road consignment note) №44582 від 14.04.2025р.; 0862 - декларація про походження товару (Declaration of origin) - інвойс №34/04/2025 від 01.04.2025р.; 4100 - договір поставки №AUG - 39G-02/032025 від 06.03.2025; 4103 - специфікація №44582 від 01.04.2025 до договору поставки №AUG - 39G02/032025 від 06.03.2025р.; m4103 - додаткова угода №1 від 21.03.2025р. до договору поставки №AUG - 39G02/032025 від 06.03.2025р.; m4103 - додаткова угода №2 від 26.03.2025р. до договору поставки №AUG - 39G02/032025 від 06.03.2025р.; m4207 - договір про надання послуг митного брокера №ТЕ 30092024/1 від 30.09.2024р. 9000 - талон зважування №44767117042025 від 17.04.2025р.
На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, Позивачем були додатково надані прайс від 31.03.2025р., експертне дослідження №160/25 від 15.04.2025р., експортна декларація №310120250129351166 від 29.01.2025р. і комерційні пропозиції продавця, що підтверджується листом №44582/1 від 17.04.2025р.
Після надання основних та додаткових документів, позивач просив прийняти визначену у митній декларації №25UA500580002866U6 вартість товару, що підтверджується листом №44582/2 від 17.04.2025р..
Однак, 17.04.2025р. відповідачем було винесено картку відмови №UA500580/2025/000133 в митному оформленні (випуску) товарів.
Одночасно, Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500580/2025/000075/2, в якому зазначено, що вартість товару слід визначати відповідно до ст.64 МК України.
У графі 33 зазначеного рішення вказано, що оцінювана партія товару подана на підставі посередницького контракту із заявленим продавцем товарів Alltag und Geratetechnik AG (Швейцарія), відправник A&H TRADING CO.,LTD (Китай), виробники - різні (Китай), торговельні марки - різні.
Згідно з п.п.1.4, 3.1 та 3.2 зовнішньоекономічного контракту, детальний опис, асортимент та якість товарів визначаються сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього контракту (п.3.1). 
Декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (п.2 ч.2 ст.52 МК України).
Водночас, у специфікації від 01.04.2025р. №44582, згідно з якою, сформована оцінювана партія товарів згідно з умовами контракту відсутня інформація щодо виробників, торгівельних марок, якісних характеристик (матеріалу виготовлення), артикулів, - що не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.52 МК України в частині подання митному органу об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
У наданому комерційному рахунку від 01.04.2025р. за №34/04/2025 відсутнє посилання на Специфікацію від 01.04.2025р. №44582, як невід`ємну частину контракту, у відповідності до якої сформована партія товарів.
На момент відвантаження товару, товар ще не був проданий ТОВ «Глобінекс», що ставить під сумнів заявлену зовнішньоекономічну операцію та товаросупровідні документи.
Заявлені комерційні умови поставки DPU Київ означає доставку товару на місце з розвантаженням.
При цьому, згідно з CMR від 14.04.2025р. 44582 наявні відомості графи 21, що товар прибув під навантаження у румунському порту Констанца - відповідальна експедиторська компанія Kronotrans Spedition SPL, відповідальна компанія за доставку товару з порту Констанца в Одесу - Київ - український перевізник ForceTransUkraine.
Таким чином, заявлені умови поставки документально не підтверджуються поданими до митного оформленнями транспортними документами. У наданому морському коносаменті від 29.01.2025р. №249141254 наявні відомості щодо порту видачі коносаменту - Мумбаї (Індія), при цьому зазначено маршрут слідування Нінгбо (Китай)-Констанца (Румунія).
Окрім цього, наявні відомості про перевантаження у порту Констанца на автотранспорт згідно з CMR від 14.04.2025р. 44582.
Зазначене свідчить про наявність витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи, що є складовими митної вартості, а також на наявність додаткових транспортних документів, що відображають факт перевантаження товару з одного морського судна на інше, та які не були надані до митного оформлення.
Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст.335 МК України.
Документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший до митного оформлення не надавались та не надіслані в рамках консультації, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару.
Отже, у митного органу виникають сумніви стосовно достовірності поданих документів та заявлених декларантом складових митної вартості.
Оскільки імпортер надіслав електронне повідомлення, в якому зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів, то, на підставі аналізу наявної у митного органу інформації згідно з положеннями ч.1 ст.55 МК України, - митним органом здійснено коригування до рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з заявленої декларантом: Тов.1 - з 3,00 дол.США/кг до 6,73 дол.США/кг(МД 25UA206020001745U4 від 13.02.2025р. партія товару 8956 кг - 6.73дол.США/кг); Тов.3 - з 2.2751дол.США/кг до 8.01дол.США/кг(МД 24UA100390420369U7 від 28.11.2024р. партія товару 19460 кг - 8.01 дол.США/кг, 25UA100100426567U0 від 18.03.2025р. партія товару 2398 кг - 8.134 дол.США/кг); Тов.4 - з 1.81дол.США/кг до 4.02дол.США/кг(МД 25UA100100424453U4 від 25.02.2025р. партія товару 2592кг - 4.02дол.США/кг); Тов.5 - з 1.81 дол.США/кг до 4.02 дол.США/кг(МД 24UA500580004103U6 від 02.12.2024р. партія товару 4291 кг - 4.02 дол.США/кг); Тов.6 - з 1.81дол.США/кг до 4.02дол.США/кг (МД 25UA100230006764U4 від 05.04.2025р. партія товару 1111,94 кг - 4.02 дол.США/кг); Тов.7 - з 1.17дол.США/кг до 4.02дол.США/кг (МД 25UA807200001925U2 від 13.02.2025р. партія товару 24175 кг - 4.02 дол.США/кг); Тов.8 - з 1.81дол.США/кг до 4.02дол.США/кг (МД 25UA206020001745U4 від 13.02.2025р. партія товару 2621,89 кг - 4.02 дол.США/кг); Тов.9 - з 1.8099 дол.США/кг до 4.02 дол.США/кг(МД 25UA807200001974U6 від 13.02.2025р. партія товару 4571 кг - 4.02 дол.США/кг), - з урахуванням опису товару, умов поставки та розміру партії.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №25UA500580002877U0 від 18.04.2025р. за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.
Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 645584,45 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Не погоджуючись із рішеннями Одеської митниці, вважаючи їх протиправними та такими, що прийняті без урахування усіх обставин справи, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду. 
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірного рішення відповідача. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Згідно з визначенням, наведеним у ч.1 ст.4 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), «митним контролем» є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Як слідує зі змісту положень ст.49 МК України, митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.ч.4,5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Як визначено ч.3 ст.318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (ст.50 МК України).
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Як передбачено ст.52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. 
Так, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. 
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до ч.7 ст.55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених ст.255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування. 
У випадках, визначених Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом із митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. 
Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у ч.10 ст.58 МК України, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у ч.11 ст.58 цього ж Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою. 
В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи. 
Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро. 
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. 
Відомості, зазначені у ч.8 цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей. 
Форма декларації митної вартості, а також правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом з`явлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
Згідно з ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу і документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з ч.2 зазначеної статті, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5,6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до приписів ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
У відповідності до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні, а також вартісні характеристики товарів, які підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Також, як передбачено ч.6 вищевказаної статті, декларант або ж уповноважена ним особа за власним бажанням може подати наявні у них додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Водночас, витребуванню підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Але, при цьому, необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності саме обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за дані товари. Такі сумніви митниці вважаються обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять суттєві розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, наведені вище приписи діючого митного законодавства фактично зобов`язують митний орган зазначити чіткі та конкретні обставини, які викликали у нього відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. 
Згідно з ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу. 
При чому, відповідно до ст.55 МК України, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до ч.7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. 
На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді. 
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів, митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів. 
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються. 
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. 
Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у ч.9 цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом. 
Згідно з ч.ч.1,2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) па основі додавання вартості (обчислена вартість); і) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться па митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). 
За приписами ч.ч.1,2 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.ст.58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається із використанням способів, які не суперечать законам України та є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями вказаної статті, повинна ґрунтуватися па раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. 
Зокрема, аналізуючи наведені у спірному рішенні про коригування митної вартості товару від 17.04.2025р. №UA500580/2025/000075/2, обставини, котрі слугували підставою для його винесення, а також доводи, аргументи учасників справи, у їх сукупності, судова колегія вкотре наголошує, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей відносно ціни, що була фактично сплачена за товар, надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. 
Тобто, на переконання Одеської митниці, декларантом заявлена непідтверджена документально митна вартість.
Опрацювавши надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.
Проте, яке вірно зазначив суд першої інстанції, жодного належного та допустимого доказу, що надані ТОВ «Глобінекс» документи містять розбіжності не надано. У той же час, «розбіжністю» є саме відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару.
У цьому контексті, слід зазначити про те, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки таких спірних відомостей, а також зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.
Позивачем, у свою чергу, було надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.
Так, надаючи оцінку доводам апелянта щодо відсутності у специфікації від 01.04.2025р. №44582 інформації відносно виробників, торгівельних марок, якісних характеристик та артикулів, колегія суддів звертає увагу на те, чинне законодавство України, зокрема МК України та інші нормативні акти, не містять вимоги щодо обов`язкового зазначення у специфікації інформації про виробника, торговельну марку або матеріал виготовлення.
Договором між сторонами не передбачено встановлення окремих вимог до якості товару, у зв`язку з чим такі характеристики окремо не встановлювались. Водночас, дані про виробників, торгові марки та характеристики товарів були надані у складі поданої митної декларації (ВМД), пакувальному листі.
Згідно з п.2 ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які мають базуватися на об`єктивних та документально підтверджених даних. У поданих митних документах Товариство виконало ці вимоги в повному обсязі, а митна вартість була підтверджена належними документами, які є предметом митного контролю.
Таким чином, відсутність певної інформації у специфікації жодним чином не впливає на достовірність або обчислюваність митної вартості, що заявлена в митній декларації. Вказане зауваження не може вважатися підставою для сумнівів у правомірності визначеної митної вартості товарів або для її коригування.
Що ж стосується тверджень відповідача про відсутність у наданому комерційному рахунку від 01.04.2025р. №34/04/2025 посилання на специфікацію №44582, як невід`ємну частину контракту, відповідно до якої сформована партія товарів (на момент відвантаження товару, товар ще не був проданий ТОВ «Глобінекс», що ставить під сумнів заявлену зовнішньоекономічну операцію та товаросупровідні документи), то слід звернути увагу на те, що у наданому інвойсі не міститься окремого посилання на номер специфікації, однак відсутність такої згадки не може розглядатись як порушення чи підстава для сумнівів у реальності операції. 
Інформація, зазначена в комерційному рахунку, включає опис, кількість, вартість та інші дані, що відповідають змісту специфікації № 44582, а також умовам зовнішньоекономічного контракту.
Формальне посилання на номер специфікації в інвойсі не є обов`язковим з точки зору ні українського, ні міжнародного права. Зміст специфікації співпадає з товарною частиною інвойсу та іншими документами (у тому числі пакувальним листом), що підтверджує зв`язок цих документів між собою.
Щодо твердження митниці про відвантаження товару до дати комерційного рахунку, то суд 1-ї інстанції цілком вірно зазначив, що має місце помилкове тлумачення послідовності господарських операцій. У рамках зовнішньоекономічного контракту передбачено часткове постачання на умовах попередньої домовленості, яке документально оформлюється поетапно. Дата виготовлення або фактичного відвантаження товару не обов`язково збігається з датою формування комерційного рахунку. При цьому, варто враховувати, що постачання здійснювалося з відстрочкою платежу, що є поширеною практикою. 
Отже, даний аргумент митниці не підтверджує неправильне визначення митної вартості і не може братися до уваги.
Також, Одеською митницею було зазначено про те, що заявлені умови поставки документально не підтверджуються поданими до митного оформленнями транспортними документами.
У той же час, колегія суддів зазначає, що умови поставки DPU Київ передбачають обов`язок продавця доставити товар у визначене місце призначення на території України з розвантаженням. При цьому, Інкотермс 2020 не вимагає, щоб усі етапи транспортування були відображені в одному транспортному документі, особливо коли доставка здійснюється мульти-модально, із залученням декількох перевізників, етапів переміщення. 
У даному випадку, CMR №44582 від 14.04.2025р. відображає лише одну ділянку маршруту, а саме доставку товару від порту Констанца (Румунія) до складу отримувача в м.Київ, яка здійснена українським перевізником «ForceTransUkraine». При цьому, у графі 21 CMR зазначено, що товар був перевантажений у порту Констанца - це, власне, підтверджує факт транзитного переміщення, а не суперечить умовам DPU.
Щодо залучення експедиторської компанії Kronotrans Spedition SPL, то її участь відповідає звичайній міжнародній практиці, коли продавець делегує організацію логістики та виконання поставки третім особам. Це не змінює суті умов поставки DPU, які, як і передбачено, виконуються до місця розвантаження - м. Київ.
Враховуючи наведене, умови поставки DPU Київ підтверджуються сукупністю документів: зовнішньоекономічним контрактом та специфікацією; комерційним інвойсом; транспортними документами, які відображають окремі етапи маршруту. Отже, будь-яких підстав ставити під сумнів реальність та повноту виконання заявлених комерційних умов поставки та їх документальне підтвердження не вбачається.
Окрім цього, відповідачем зазначено про те, що у морському коносаменті від 29.01.2025р. №249141254 наявні відомості щодо порту видачі коносаменту - Мумбаї (Індія), при цьому зазначено маршрут слідування Ningbo (Китай) - Constanta (Румунія). Окрім цього, наявні відомості про перевантаження у порту Констанца на автотранспорт згідно з CMR від 14.04.2025р. 44582. Зазначене, на переконання митного органу, свідчить про наявність витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи, що є складовими митної вартості, а також на наявність додаткових транспортних документів, що відображають факт перевантаження товару з одного морського судна на інше, та які не були надані до митного оформлення. Враховуючи наявність перевантаження, можлива наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення у порушення ст.335 МК України. Документи, підтверджуючі витрати, пов`язані з перевантаженням товару з одного транспортного засобу на інший до митного оформлення не надавались та не надіслані в рамках консультації, що унеможливлює проведення обчислення повноти включення транспортної складової при формуванні заявленої декларантом ціни товару. Таким чином, у митного органу виникли сумніви щодо достовірності поданих документів та заявлених декларантом складових митної вартості.
Так, поставка товару здійснюється на умовах DPU (Delivered at Place Unloaded), що, у свою чергу, передбачає, згідно з Інкотермс 2020, повне покриття всіх витрат, включаючи транспортування, перевантаження та розвантаження - продавцем. 
Таким чином, всі логістичні витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення, вже включені до вартості товару, зазначеної у зовнішньоекономічному контракті.
Митна вартість, заявлена у ВМД, визначена на підставі дійсної комерційної документації з урахуванням умов поставки DPU, а отже, є правильною та обґрунтованою відповідно до вимог глави 9 МК України.
Крім того, сам факт наявності перевантаження або участі інших видів транспорту (зокрема, згадане CMR) не впливає на митну вартість, оскільки ці витрати несе продавець і вони не є додатковими для покупця, що чітко випливає з умов поставки.
Отже, доводи апелянта про необхідність надання додаткових коносаментів та коригування митної вартості є безпідставними та не підлягають врахуванню при митному оформленні.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що прайс-лист не є основним документом для визначення митної вартості, а має лише довідковий характер. Основою для декларування митної вартості є зовнішньоекономічний контракт, інвойс, транспортні документи і підтвердження оплати, які надані в повному обсязі. Умови поставки, виробник, марка товару та його характеристики чітко зазначені в інвойсі, пакувальних документах і сертифікатах відповідності.
Щодо умов поставки EXW у прайсі, то слід враховувати, що ці умови не є обов`язковими для фактичної угоди купівлі-продажу. Реальні умови постачання між сторонами визначаються саме у зовнішньоекономічному контракті та комерційному інвойсі, де чітко вказано поставку на умовах CPT, що відповідає даним у митній декларації країни відправлення.
Порівняння цін у прайсі та митній декларації країни відправлення є некоректним, оскільки прайс-лист відображає загальні умови продажу, тоді як реальні договірні ціни формуються на основі конкретної угоди, яка враховує обсяг замовлення, умови оплати, знижки і комерційні домовленості. Усі ці аспекти документально підтверджені.
Окрім того, посилання як на складову та підставу визначення митної вартості товару на підставі прайс-листа виробника товару є безпідставними, оскільки обов`язкове подання такого документу ч.2 ст.53 МК України не передбачено.
Таким чином, зауваження митного органу в цій частині є необґрунтованими, оскільки реальні умови постачання, характеристики товару, ціна та виробник підтверджені офіційною контрактною та транспортною документацією, яка має переважну юридичну силу над інформацією з прайсу.
Щодо твердження митниці про відсутність у комерційній пропозиції б/н дати і зазначення умов поставки EXW Китай, то слід наголосити на тому, що комерційна пропозиція - документ довільної форми продавця інформаційного характеру, який не може слугувати підставою для коригування митної вартості та в розумінні ч.2 ст.53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Окрім того, надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, колегія суддів зазначає, що як вбачається з проведеного дослідження, експерту було поставлене питання, яке стосувалося визнання вартості товару - сантехнічні вироби, умови поставки DPU KYIV, виробник YUHUAN SUNSHI HVAC EQUIPMENT CO., LTD, ZHEJIANG KAITOU SANITARY WARE TECHNOLOGY CO.,LTD, країна походження - Китай, ввезеного на митну територію України на підставі контракту №AUG - 39G-02/032025 від 06.03.2025р., інвойсу №34/04/2025 від 01.04.2025р., пакувального листа №34/04/2025 від 01.04.2025р., CMR №44582 від 14.04.2025р., згідно з наданими документами.
Висновок експертного дослідження №160/25 від 15.04.2025р. проведений відносно товару та документів на нього, який було фактично імпортовано і документи на який надано до митного органу. Разом із тим, зазначене експертне дослідження було проведено щодо товару торгівельних марок: KOER, EUROPRODUCT, NOLF та характеристик на аналогічний товар. При цьому в скрінах експертного дослідження зазначено найменування виробника та ідентифікуючі ознаки товару.
Експертом повністю розписано і зазначено, які джерела і дані використовувались при підготовці дослідження, а отже, жодних неузгодженостей в цій частині також немає.
Як наслідок, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Глобінекс» митної вартості товару судом не встановлено.
Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо суті позовних вимог, колегія суддів наголошує на тому, що Єдина автоматизована інформаційна система (ЄАІС) ДФС (Держмитслужби) України закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості перевірити наявну у ній інформацію, а також в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, та інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, а тому така інформаційна база не містить усіх об`єктивних даних стосовно імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. 
Так, Верховним Судом у багатьох постановах неодноразово зосереджено увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише тільки на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України, не передбачено.
З приводу неподання усіх документів, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги митного органу про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої Підприємством, на цій підставі - необґрунтованим, оскільки відповідно до ст.53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових не зазначаючи яких саме, не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови Верховного Суду від 27.04.2020р. у справі №140/804/19, від 11.06.2020р. у справі №815/5464/16, від 30.04.2020р. у справі №820/231/16)
Разом із тим, слід зазначити, що рішення про коригування не містить інформації про те, який саме товар використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Як вже зазначалося вище, згідно з приписами ч.2 ст.55 МК України та наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» від 24.05.2012р. за №598, рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
Враховуючи вище викладені обставини, а також відсутність у митного органу будь-яких належних доказів на підтвердження своєї позиції, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем для митного оформлення були надані усі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості. 
Тобто, судами обох інстанцій по справі беззаперечно встановлено, що позивачем, в даному випадку, було надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів усі документи, які передбачені ч.2 ст.53 МК України. При цьому, усі подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч.ч.4,5 ст.58 МК України.
Висновки ж відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами даної справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.
Аналогічна правова позиція з цих спірних питань викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №808/9123/15.
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, визначеним ст.2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що дане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів також керується і ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення має засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 17.04.2026р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов 

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко