ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 705/6204/25		
Провадження № 22-ц/821/506/26		
категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 
представник відповідача: адвокат Гребенюк Сергій Анатолійович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Гудзенко В.Л. в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

09 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2021 рік.
Від перебування у шлюбі мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Спільне проживання з відповідачем було припинено та рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2021 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину до їх повноліття щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду.
Вказує, що в 2024 році ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набула повноліття. 
В цей момент вона навчалася у відокремленому структурному підрозділі Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва та архітектури. 
У зв`язку з цим,вказує позивачка, вона подала позовну заяву до Уманського міськрайонного суду Черкаської області про стягнення аліментів на повнолітню доньку у зв`язку з навчанням. Вищезгаданим судом було прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 березня 2024 року, і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року. 
По закінченню навчання у відокремленому структурному підрозділі Вінницького фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну Київського національного університету будівництва та архітектури, донька ОСОБА_3 вступила до Вінницького національного технічного університету, де на даний час і навчається. 
Термін навчання з 01 вересня 2025 року по 30 червня 2028 року.
У зв`язку із продовженням навчання, донька ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку позивач самостійно не в змозі надати, оскільки самостійно виховує ще неповнолітню спільну доньку з відповідачем, а витрати на навчання (придбання навчальних матеріалів, літератури, доступ до освітніх ресурсів), а також щоденні витрати на харчування, проїзд, одяг та інші необхідні речі значно перевищують її фінансові можливості. 
Відповідач ніяким чином не спілкується з донькою, не дбає про її матеріальне забезпечення та соціальне виховання, хоча завжди мав та наразі має таку можливість. 
Відповідач є здоровою, працездатною особою, яка має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. 
На підставі наведеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися після досягнення нею повноліття в розмірі 1/6 частки доходу від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.09.2025 і до закінчення навчання та понесені нею судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року позовні вимоги - задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 жовтня 2025 року, і до закінчення навчання, тобто по 30 червня 2028 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що незалежно від форми навчання, у батьків виникає обов`язок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття. Судом не встановлено, що донька ОСОБА_3 працює та має можливість на задоволення матеріальних потреб на навчання власними зусиллями.
В зв`язку з вищевикладеним, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки.
Суд вважав, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісяця буде розумним, достатнім, справедливим, відповідатиме інтересам повнолітньої доньки відповідача, яка навчається, не працює і не має джерел доходів, і при цьому не порушуватиме прав та інтересів відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 06 січня 2026 року, представник ОСОБА_2 – адвокат Гребенюк С.А., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необгрунтованим, постановленим при неправильному застосуванні норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, просив скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга зокрема, мотивована тим, що позивачем не доведено, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на заочній формі навчання, може самостійно працювати та отримувати дохід.
Вказує, що відповідач має серйозні захворювання спини, суглобів та печінки, що підтверджується випискою із амбулаторної картки №4/1390, яка була подана до суду першої інстанції разом з відзивом на позовну заяву, що унеможливлює повноцінне здійснення ним праці та тягне великі фінансові витрати на лікування.
Крім того, відповідач є безробітним та не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи 

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками являються: батько – ОСОБА_2 , матір – ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14 лютого 2006 року.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом № 15 Голови правління ОСББ «Комфорт 2018».
З довідки № 1078 від 05.09.2025 декана Вінницького Національного технічного університету Меть І. вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою I курсу заочного відділення бюджетної форми навчання зі скороченим терміном навчання (3 роки) факультету будівництва, цивільної та екологічної інженерії Вінницького національного технічного університету. Термін навчання 01.09.2025 р. по 30.06.2028 р.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 гривень на кожну дитину, до їх повноліття, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду - 03 вересня 2019 року.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.08.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку задоволено частково та вирішено стягувати із ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 22 березня 2024 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня донька сторін навчається на заочній формі навчання, потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням, а відповідач має можливість надання допомоги дочці, яка продовжує навчання.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції по наступних підставах.
Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.
Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18.
Згідно із частиною статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Суд при визначенні розміру аліментів враховує потреби дитини, вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, а також інші фактори, такі як стан здоров`я платника аліментів, його матеріальний та сімейний стан, наявність майна і грошових коштів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повнолітня дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Вінницькому Національному технічному університеті на 1 курсі, заочного відділення бюджетної форми навчання зі скороченим терміном навчання ( 3 роки), термін навчання з 01.09.2025 по 30.06.2028, що підтверджується Довідкою № 1078 від 05.09.2025.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю позивачкою, яка забезпечує її всім необхідним, взяв до уваги той факт, що хоча відповідач є безробітним, однак є особою працездатного віку, врахував обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, та дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача щомісяця .
Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується із визначеним судом розміром аліментів, який підлягає стягненню на утримання повнолітньої дочки сторін, оскільки згідно норм Сімейного Кодексу України обов`язок утримання, в тому числі повнолітніх дітей, покладається на обох батьків при умові, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу.
Колегія суддів, перевіривши наведені позивачем доводи позовної заяви та апеляційної скарги, дійшла висновку, що доводи відповідача ОСОБА_2 частково знаходять своє підтвердження в матеріалах справи, а саме, що на час розгляду даної справи він не працював та не працює на час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, не має постійного доходу, проте вказане не свідчить про те, що він не повинен надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відсутність офіційного працевлаштування не звільняє відповідача від обов`язку утримання своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, оскільки відповідач є особою працездатного віку, якій не встановлено обмеження на працю.
Колегія суддів зауважує, що навчання дитини на заочній формі та можливість працевлаштування дитини не є беззаперечним доказом звільнення відповідача від обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, проте, може впливати на розмір аліментів, які підлягають стягненню.
При цьому, слід врахувати наявність рішення суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність у відповідача стабільного доходу та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження наявності у власності відповідача рухомого/нерухомого майна, що хоча і не є підставою для звільнення відповідача від обов`язку з утримання повнолітньої дочки, але є підставою для зміни розміру аліментів, визначених судом першої інстанції. 
Також підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судом першої інстанції в сукупності із вищенаведеним також є ряд хронічних захворювань відповідача, що підтверджуються випискою із амбулаторної картки №4/1392 ОСОБА_6 , яка була досліджена судом, проте, вказані в ній відомості не були враховані при визначенні розміру аліментів, оскільки наявність хронічних захворювань або інвалідність, що потребують витрат на лікування та обмежують працездатність особи, впливають на зменшення розміру аліментів.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням належних та достовірних доказів, наданих сторонами, виходячи із принципу справедливості і розумності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції, які стягуються на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, до досягнення нею 23-річного віку з 1/6 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно до 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції в резолютивній частині рішення при визначенні розміру аліментів у відсотковому виразі, помилково зазначено, «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», оскільки вимога про мінімальний розмір аліментів (50% прожиткового мінімуму) стосується лише неповнолітніх дітей (до 18 років), згідно з ст. 182 СК України. Для повнолітніх (18-23 років), що навчаються, закон не встановлює таких мінімальних обмежень, аліменти визначаються у твердій сумі або частці від доходу, тому із резолютивної частини рішення суду першої інстанції слід виключити слова «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 368,374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Гребенюка Сергія Анатолійовича - задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2025 року - змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, з 1/6 до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2025 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2028 року, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23-х річного віку.
Виключити із резолютивної частини рішення суду слова : «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ».
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України. 

Головуюча       О.В. Карпенко

Судді   Л.І. Василенко 

Т.Л. Фетісова