Справа № 132/3400/25
Провадження № 2/132/308/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

"18" березня 2026 р. місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання РИБАК І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, цивільну справу № 132/3400/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:
10.10.2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування цієї вимоги зазначила, що із ОСОБА_2 з 2024 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після припинених між ними відносин, залишилася проживати із нею, та перебуває на її утриманні. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, так і її, надає певну матеріальну допомогу, якої недостатньо для задоволення їх потреб, а тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2025 року, визначено склад суду з розгляду даного позову, а саме головуючого суддю Сєліна Є.В.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 27.11.2025 року, відкрите провадження за цим позовом, визначено здійснити його розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 13.02.2026 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу).
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши в порядку, визначеному процесуальним законом у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, прийшов до наступних висновків. 
Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Вінниці Вінницької області, про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 11 березня 2025 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Матір`ю дитини згідно цього ж свідоцтва, є ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 09 жовтня 2025 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Промислова, 49», акту обстеження від 09 жовтня 2025 року та витягів з Реєстру територіальної громади за №№ 2025/012641557, 2025/012636630, сформованих 01 вересня 2025 року Державним підприємством «Дія», дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні.
Згідно судового наказу, виданого 03 вересня 2025 року Калинівським районним судом Вінницької області у справі № 132/2926/25 (номер провадження 2-н/132/207/25), з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини – дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 02 вересня 2025 року (з дня подачі заяви до суду), щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. 
Частина 2 статті 91 СК України передбачає, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
За частинами другою-четвертою статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з положень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Таким чином, діючим сімейним законодавством передбачено право жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, незалежно від того чи працює жінка та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини.
У зв`язку із доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач ОСОБА_1 не має змоги працювати та утримувати себе.
Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, а відтак спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання жінки, з якою проживає їх спільна дитина, до досягнення нею трьох років.
Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Доказами відповідно до статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя, четверта статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).
Звертаючись до суду із вказаною позовною заявою, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Натомість, виходячи з вимог закону, а також обставин справи, ураховуючи майновий стан відповідача, суд вважає, що з нього на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 10.10.2025 року і до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визначений судом розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_2 , який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , є необхідним для задоволення основних потреб її життєдіяльності.
Розмір аліментів, визначений за даним рішенням суду, згідно частини першої статті 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно частин першої, шостої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи зі змісту вказаних положень закону, з відповідача в дохід держави повинні бути стягненні судові витрати у розмірі 1211грн.20коп.
Згідно частин першої-третьої, п`ятоїстатті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211грн.20коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя