Дата документу 08.04.2026 
Справа № 334/8264/25
Провадження № 3/334/31/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Козлової Н.Ю., розглянувши матеріали, які складені поліцейським УПП в Запорізькій області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП

встановив:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 463245, складеного 24.09.2025 о 00 год.32 хв., 23.09.2025 року, приблизно о 23 год.56 хв., біля будинку 33 по вул. Професора Толока у місті Запоріжжя, був зупинений транспортний засіб Ford Foсus д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм, у працівників патрульної поліції виникли сумніви що психоемоційного стану водія, після чого, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі, що зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solution 472011; 475294. Від керування транспортним засобом водій був відсторонений шляхом передачі транспортного засобу його батькові. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 не визнав себе винуватим та пояснив, що він не порушував правил дорожнього руху, тому зупинка його транспортного засобу була незрозумілою. Крім того, починалася комендантська година, тому їхати до медичного закладу йому було незручно. Наркотичні засоби він не вживає, тому був впевнений у своїй правоті. Просив суд закрити провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Представник ОСОБА_1 адвокат Ляшенко О.С. у судовому засіданні також просила суд закрити провадження по даній справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Адвокат доводила, що з відеозапису з портативного відеореєстратора - поліціант зупинив автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , однак не вказав, який пункт ПДР останній порушив, що стало підставою для його зупинки або на підставі якого підпункту пункту 10 Порядку було зупинене даний автомобіль. Після того, як ОСОБА_1 просить пояснити йому причину зупинку та назвати конкретну підставу для цього, підключається інша поліціанта і говорить, що є сумніви з приводу того, чи показав водій поворот, однак через деякий час вона, переглянувши відео говорить, що не видно чи показав водій поворот чи ні. В матеріалах справи відсутній рапорт чи постанова поліціантів про порушення ПДР, які б стали підставою для його зупинки. 
Також, адвокат зауважувала суду, що відповідно до інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, є: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Ознак такого сп`яніння стосовно ОСОБА_1 не були виявлені співробітниками.
Отже, з огляду на те, що працівниками поліції належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення правил дорожнього руху, які б стали підставою для зупинки його автомобіля, відсутні підстави для проведення обстеження водія на визначення стану алкогольного сп`яніння, а відтак у діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у даній адміністративній справі відповідно до ст. 247 КУпАП.
У судовому засіданні був допитаний свідок – ОСОБА_2 , який є батьком правопорушника та який пояснив, що 23.09.2025 року, близько півночі, йому подзвонив його син та попросив прийти на місто, де його зупинили працівники поліції. Підійшовши до автомобіля, він побачив, що його син сидить за кермом у зачиненій машині. Навколо стояли поліцейські та складали якісь документи. Після чого, ключі від транспортного засобу передали йому, для можливості відігнати автомобіль на стоянку. 
Додатково свідок пояснив, що його син не вживає алкогольні чи наркотичні засоби, а відмовляється від проходження медичного обстеження через те, що за поточний місяць його декілька разів зупиняли працівники поліції та складали відносно нього протоколи за ст.130 КУпАП, що викликало емоційне обурення сина. 
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, пояснення свідка, а також дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку:
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами відповідно ст. 252 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого прядку огляду на стан сп`яніння. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 463245, встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, відмовившись на вимогу працівника поліції від проходження медичного обстеження для визначення стану наркотичного сп`яніння, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні матеріалами. 
Як передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій зобов`язаний на вимогу працівників поліції пройти у встановленому порядку медичне обстеження для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.
Частиною 3 розділу IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 (далі - Інструкція) визначено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).
Згідно з п.п.2, 3, 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами) (далі-Порядок) огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п.3 Порядку огляд проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
В ході судового розгляду, суду не надано жодного переконливого доказу, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки дані протоколу про адміністративне правопорушення зафіксовані відеозйомкою обставини та узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмовою ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку. Даний відеозапис є безперервний та підтверджує обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказана відеозйомка працівниками поліції проводилась на законних підставах у відповідності до вимог ст. 40 Закону України "По національну поліцію". Відеозапис події відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до вимог якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.
За таких обставин судом встановлено сукупність наявних в матеріалах справи та досліджених судом доказів, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
При цьому, суд враховує, що згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .
Щодо заперечення захисника з приводу недоведеності підстав коли уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
Отже, обов`язковому з`ясуванню підлягає факт керування особою транспортним засобом, адже відповідно до диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
При цьому основною ознакою суб`єкта зазначеного правопорушення є саме елемент керування особою транспортним засобом, отже зазначена обставина обов`язково належить до предмету доказування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
За пунктом 1.10. ПДР водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23грудня 2005року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем Ford Foсus д/н НОМЕР_2 не спростовувався захисником та самим ОСОБА_1 .
Також, суд відхиляє посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не порушував правил ПДР, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під її керуванням, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції, він як водій не був зобов`язана виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки правомірність причини зупинки транспортного засобу не входять до складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та не підлягає доказуванню у даній справі.
Не згода з діями працівників поліції могла бути підставою для оскарження їх дій. Однак, матеріали справи не містять доказів оскарження у встановленому законом порядку дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та відповідно проведеного службового розслідування, висновки якого могли би спростувати факт відмови ОСОБА_1 , від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Відповідно до положень п.п.1,3ч.1 ст.23Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. 
З переглянутого судом відеозапису, а також з наявних матеріалів справи, суд зауважує, що поліцейські, виявивши у водія ознаки сп`яніння (алкогольного або наркотичного), з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, вчинили дії щодо попередження вчинення правопорушення, а також по перевірці стану водія на предмет перевірки дотримання водієм вимог п. «а» та п. «б» п.2.9 Правил дорожнього руху.
Згідно з п. 1.3. ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Вказаний нормативний акт встановлює презумпцію знання водієм транспортного засобу його положень та однозначного обов`язку їх виконання.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності, суд вважає, що відеозапис події містить достовірні дані про керування ОСОБА_1 транспортним засобом та відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Дії поліцейських щодо запобігання вчинення правопорушення, вимоги пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння та складання протоколу, що має істотне значення для правильного вирішення даної справи, є допустимим доказом згідно положень ст.251 КУпАП. Більш того, інформація, що міститься на відеозапису, є достатньою для того, щоб зробити висновок про те, що в діях водія є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Інші доводи сторони захисту, також не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
При визначенні адміністративного стягнення, суд враховую особу правопорушника, при цьому не встановлені обставини, які пом`якшують його відповідальність. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав до накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення згідно санкції визначеної ч. 1 ст. 130 КпАП України, у вигляді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки його вина підтверджується зібраними по справі матеріалами. Вказаний вид стягнення в даному випадку, вважаю доцільним і достатнім для його виправлення, а також попередження здійснення ним нових правопорушень.
Відповідно до ст.283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Як передбачено ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33-35,130 ч.2, 283-285 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (Сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 гривень 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя: Козлова Н. Ю.