ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року	справа № 380/19116/25	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Позивач просить суд:
-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження військової служби” (з урахуванням змін, внесених постановою КМУ №942 від 30.07.2025);
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату на користь ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 (з урахуванням змін, внесених постановою КМУ №942 від 30.07.2025).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2019 у віці 20 років уклав контракт про проходження військової служби та по сьогоднішній день проходить військову службу військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Зауважує, що під час проходження контрактної військової служби брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій в сукупному розмірі, який перевищує 6 місяців (станом на 11.02.2025). 13.02.2025 набрала законної сили постанова КМУ №153, відповідно до пункту 4 якої, позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйон гривень. Позивач звернувся до відповідача із рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 1 млн. грн., проте станом на день звернення з даним позовом відповідачем відповіді на рапорт не подано.
Ухвалою суду від 20.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання цієї ухвали.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що листом від 09.09.2025 №10/57/10-9721-2025 військовою частиною НОМЕР_1 було надано відповідь у якій вказано, що ОСОБА_1 не виконана одна з умов пункту 4 Порядку, а саме щодо прийняття або призову га військову службу під час воєнного стану. Враховуючи вищевказане підстави щодо виплати одноразової грошової винагороди відсутні.
Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Судом встановлено, що 20 вересня 2019 року ОСОБА_1 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу з військовою частиною НОМЕР_2 .
З 24.03.2023 по теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Головного управління Національної гвардії України серії НОМЕР_3 від 14.05.2020.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2025 №3746 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України старший солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 13.08.2023 по 05.09.2023, з 23.10.2023 по 01.03.2024, з 12.03.2024 по 05.06.2024, з 19.07.2024 по 18.10.2024, з 03.01.2025 по 17.02.2025, з 07.03.2025 по 19.04.2025 брав участь заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі та період здійснення зазначених заходів в АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.06.2025 №40/57/11/5-768, старший солдат ОСОБА_1 24.05.2025 отримав : ВТ , відкритий вогнепальний перелом нігтьової фаланги ІІІ п. лівої кисті. Відкритий вогнепальний перелом нігтьової фаланги ІІ п. лівої стопи.
За обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, відповідно до бойового розпорядження СТрУ НГУ від 16.07.2023 №101 про залучення, під час захисту Батьківщини від російської агресії, виконуючи бойове завдання у складі підрозділу НОМЕР_4 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, на території Бахмутського району, Донецької області, внаслідок застосування ворогом FPV БпЛА поз. РЕБ “Азот-1”. Травмування не пов`язане з вчиненням військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення. Не перебував у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння. На момент отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронижилет).
04.08.2025 ОСОБА_1 звернувся із рапортом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. грн., відповідно до Постанови №153.
До рапорту додано документи:
Копія посвідчення серії НОМЕР_5 ;
Копія паспорта;
Копія РНОКПП;
Копія довідки про зареєстроване місце проживання;
Копія контракту від 20.09.2019;
Копія довідки №5077 від 13.06.2025 про проходження військової служби;
Копія довідки №3746 від 17.07.2025 про безпосередню участь у бойових діях; 
Копія довідки №40/57/11/5-768 від 19.06.2025;
Копія посвідчення серії НОМЕР_3 ;
Витяг №ФОВА-004372914 від 04.08.2025.
Відповіді на рапорт позивач не отримав.
07.09.2025 позивач подав запит до командира військової частини НОМЕР_1 про стан розгляду рапорту та надання відповіді.
Листом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №210/57/10-9721-2025 від 09.09.2025 позивача було повідомлено, що так як ОСОБА_1 був призваний на військову службу за контрактом 20.09.2019 та проходив її без переривів до початку повномасштабного вторгнення рф, відтак під дію пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 щодо прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64, останній не підпадає.
Позивач не погодився з такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
При прийнятті рішення суд виходив з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного часу неодноразово продовжувався та триває на дату розгляду даної справи. Отже, як у спірний період, так і нас час розгляду даної справи на території України діє особливий період.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України “Про Національну гвардію України” від 13 березня 2014 року №876-VII Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Згідно частини другої статті Закону №876-VII Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.
Відповідно до частини першої статті 3 Закону №876-VII діяльність Національної гвардії України ґрунтується на принципах верховенства права, забезпечення дотримання прав і свобод людини і громадянина, позапартійності, безперервності, законності, відкритості для демократичного цивільного контролю, прозорості, відповідальності, централізованого керівництва та єдиноначальності.
Особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом (частина 1 статті 9 Закону №876- VII).
Частиною 2 статті 21 №876-VII визначено, що військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, цього Закону, інших актів законодавства.
Згідно частини 2 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
-посадовий оклад, оклад за військовим званням;
-щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
-одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до статті 12 Закону України №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2-4 вказаної правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Пізніше у вказану Постанову №153 Кабінетом Міністрів України двічі вносилися зміни:
-постановою КМУ №387 від 01.04.2025, дата набрання чинності: 08.04.2025 (дата публікації в “Урядовому кур`єрі”);
-постановою КМУ №942 від 30.07.2025, дата набрання чинності 07.08.2025 (дата публікації в “Урядовому кур`єрі”).
Абзацом другим пункту 2 Постанови №153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Абзацом другим пункту 2 Постанови №153 було вирішено затвердити Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Пунктом 3 Постанови №153 визначено, що: учасниками експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби;
1) координатором експериментального проекту є Міністерство оборони;
2) фінансування експериментального проекту здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.
Згідно абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 (в редакції постанови КМУ №387 від 01.04.2025) було встановлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 (в редакції постанови КМУ №387 від 01.04.2025) військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином абзац 2 та 4 пункту 4 Постанови КМУ №153, як в редакції Постанови КМУ №387 від 01.04.2025 (діяла в період з 08.04.2025 по 06.08.2025), так і в редакції Постанови КМУ №942 від 30.07.2025 (діє з 07.08.2025 по теперішній час), встановлює 5 (п`ять) обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень (диспозиція правової норми), а саме:
1. Приналежність військовослужбовця на дату виплати до певної категорії: особи рядового, сержантського і старшинського складу рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;
2. Вік на дату прийняття або призову на військову службу до набрання чинності Постановою №153 (11 лютого 2025 року): до 25 років;
3. Факт прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64;
4. Фактичне проходження служби на дату звернення за вказаною виплатою;
5. (абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року);
(абз. 2 п. 4) - безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою №153 (11 лютого 2025 року) у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон).
Судом встановлено, що відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації №3746 від 17.07.2025 старшому солдату ОСОБА_1 ,, дійсно в період з 13.08.2023 по 05.09.2023, з 23.10.2023 по 01.03.2024, з 12.03.2024 по 05.06.2024, з 19.07.2024 по 18.10.2024, з 03.01.2025 по 17.02.2025, з 07.03.2025 по 19.04.2025 брав участь заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районі та період здійснення зазначених заходів в с. Серебрянка Бахмутського району Донецької області, м. Торецьк, Бахмутського району Донецької області.
04 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 НГУ з рапортом, в якому просив сформувати та подати до уповноважених органів повний пакет документів для призначення та виплатити одноразової грошової допомоги у розмірі 1 000 000 грн., яка передбачена пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 та роз`яснень Міністерства оборони України від 21.03.2025, долучивши: копія посвідчення серії НОМЕР_5 ; копія паспорта; копія РНОКПП; копія довідки про зареєстроване місце проживання; копія контракту від 20.09.2019;копія довідки №5077 від 13.06.2025 про проходження військової служби; копія довідки №3746 від 17.07.2025 про безпосередню участь у бойових діях; копія довідки №40/57/11/5-768 від 19.06.2025;копія посвідчення серії НОМЕР_3 ;витяг №ФОВА-004372914 від 04.08.2025.
Відповіді на рапорт позивач не отримав.
07.09.2025 позивач подав запит до командира військової частини НОМЕР_1 про стан розгляду рапорту та надання відповіді.
Листом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №210/57/10-9721-2025 від 09.09.2025 позивача було повідомлено, що так як ОСОБА_1 був призваний на військову службу за контрактом 20.09.2019 та проходив її без переривів до початку повномасштабного вторгнення рф, відтак під дію пункту 4 постанови КМУ від 11.02.2025 №153 щодо прийняття або призову на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64, останній не підпадає.
Відтак, підставою для відмови в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги стало не дотримання 3-ої обов`язкової умови, яка встановлена пунктом 4 Постанови №153 для надання права на виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень, оскільки ОСОБА_1 уклав контракт на проходження військової служби 20 вересня 2019 року, тобто до введення воєнного стану (24 лютого 2022 року), введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64.
Судом вбачається, що правовідносини між ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 НГУ розпочато з 24 березня 2023 року, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 24.03.2023 №68мтд старшого солдата, який прибув згідно з наказом командувача Національної гвардії України із військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , з 24.03.2025.
Вказане додатково підтверджується довідкою Т.в.о начальника відділення кадрової роботи секції персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 №5077 від 13.06.2025 відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.03.2023 по теперішній час.
А отже, доводи відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги на підставі укладення контракту позивачем з 20.09.2019 є помилковими.
Починаючи з 7 серпня 2025 року (дата набрання чинності Постанови КМУ №942 від 30.07.2025) абзаци 2 та 4 пункту 4 Постанови №153 були викладені в наступних редакціях:
Абзац другий пункту 4 Постанови №153:
“Установити, що громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень. ”
Абзац 4 пункту 4 Постанови №153: “Військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі”.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 19.06.2025 №40/57/11/5-768, старший солдат ОСОБА_1 24.05.2025 отримав : ВТ , відкритий вогнепальний перелом нігтьової фаланги ІІІ п. лівої кисті. Відкритий вогнепальний перелом нігтьової фаланги ІІ п. лівої стопи.
За обставин: при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, відповідно до бойового розпорядження СТрУ НГУ від 16.07.2023 №101 про залучення, під час захисту Батьківщини від російської агресії, виконуючи бойове завдання у складі підрозділу НОМЕР_4 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, на території Бахмутського району, Донецької області, внаслідок застосування ворогом FPV БпЛА поз. РЕБ “Азот-1”. Травмування не пов`язане з вчиненням військовослужбовцем кримінального чи адміністративного правопорушення. Не перебував у стані наркотичного чи алкогольного сп`яніння. На момент отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), перебував в засобах індивідуального захисту (кевларовий шолом, бронижилет).
З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 , звернувшись до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 04 серпня 2025 року, дотримався обов`язкових умов, в разі виконання яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн. гривень.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах “Салов проти України” (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), “Проніна проти України” (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та “Серявін та інші проти України” (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення адміністративного позову.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд –

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Гулкевич Ірена Зіновіївна