Справа № 505/2206/25
№ 2/505/1449/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2026 року м. Подільськ
Подільський міськрайонний суд Одеської області 
в складі: головуючої - судді Ващук О.В.,
за участю секретаря судового засідання Федорцової І.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Подільськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
У червні 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс», в інтересах якого діє представник позивача Тараненко А.І., звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 15434,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 05 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 802392680.
Вказаний договір був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового персонального ідентифікатора «MNV82WS6», який був надісланий на його номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін.
За загальними умовами вказаного кредитного договору первісний кредитор виконав свій обов?язок та перерахував ОСОБА_1 , шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в розмірі 9900 грн. 05.02.2022 року на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні Кредитного договору. 
Тобто відповідач отримав кредитні кошти в сумі 9900 грн. на умовах платності користування та зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування коштами у строки і на умовах, передбачених договором.
Однак, відповідач не виконував свої зобов`язання щодо повернення наданого йому кредиту та не здійснював оплату процентів згідно графіку платежів, в зв`язку із чим його заборгованість за договором кредиту становить 15434,10 грн.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договоруфакторинку 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. На виконання зазначеного Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги №181 від 14.06.2022 року за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі значеному у Реєстрі прав вимог, що підтверджується Витягом з Реєстру прав вимог стосовно Відповідача. 
30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі за кредитним договором № 802392680 від 05 лютого 2022 року.
29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого на користь ТОВ «ФК «Ейс» було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 802392680 від 05 лютого 2022 року на загальну суму 15434,10 грн.
Таким чином, за вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 по вищевказаному кредитному договору.
Після набуття права вимоги за вказаним кредитним договором, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали будь-яких нарахувань за кредитним договором № 802392680 від 05 лютого 2022 року, заборгованість по якому на дату подачі позову залишилась незмінною 15434,10 грн. (990 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 5534,10 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту).
Оскільки ОСОБА_1 в добровільному порядку не виконує своїх зобов`язань, тому товариство змушене було звернутися до суду за захистом своїх прав.
Також представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про витребування доказів, а саме просив витребувати у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо банківської картки на ім`я ОСОБА_1 , факту зарахування кредитних коштів.
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 15 серпня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Крім цього, даною ухвалою було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації, яка містить банківську таємницю, зокрема щодо належності банківської картки ОСОБА_1 та факту зарахування на неї кредитних коштів.
У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог.
19.09.2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду направив на адресу суду витребувану інформацію.
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 04 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про об?єднання двох справ в одне провадження.
В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» - адвокат Тараненко А.І., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, у позовній заяві наявне його клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 , який повідомлений про час і місце розгляду справи в порядку, визначеному п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подавав.
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.
Відповідно до приписів ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею628ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №802392680.
Кредитний договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання ним 05 лютого 2022 року одноразового ідентифікатора «MNV82WS6», який був надісланий на номер мобільного телефону позичальника.
Відповідно до п.2.1-2.3, п. 4.2-4.3, п.7.1, п.8.5.1 кредитного договору відповідачу надано кредит в сумі 9900 грн. строком на 140 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 251,85% річних, що становить 0,69% в день від суми кредиту за кожен день користування ним у безготівковій формі в національній валюті шляхом перерахування грошових коштів кредитором зі свого поточного рахунку на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яка ним вказана у п.5.1.1 договору.
При цьому, сторони погодили, що процентна ставка в розмірі 0,69 в день застосовується у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами Графіку платежів чи в в разі дострокового повернення суми наданого кредиту. У разі, якщо повернення кредиту здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів (за виключення дострокового повернення кредиту), то умови про нарахування процентів за дисконтною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за процентною ставкою 474,50% річних, що становить 1,30% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.
За умовами вищезазначеного договору кредиту ОСОБА_1 зобов`язався повернути отримані грошові кошти у визначений договором строк та сплатити відсотки за користування цими коштами.
Таким чином, підписаний в електронній формі кредитний договір №802392680 від 05 лютого 2022 року на умовах, викладених у ньому, та у спосіб, визначений законом, адже такий договір містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором MNV82WS6 відповідача ОСОБА_1 з міткою часу 05.02.2022 17:14:13, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах.
Підписання відповідачем кредитного договору №802392680 від 05 лютого 2022 року, свідчить про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що відповідає положенням статті 638 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, висуваючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитодавець зобов`язаний довести належними, допустимими, достовірними та, у своїй сукупності і взаємозв`язку, достатніми доказами наявність такої заборгованості, зокрема, факт надання та отримання грошових коштів, а також розмір заборгованості.
На підтвердження виконання первісним кредитором умов кредитного договору №802392680 від 05 лютого 2022 року позивачем до позовної заяви додано копію платіжного доручення від 05 лютого 2022 року на суму 9900 грн. у якому вказане призначення платежу «Переказ коштів згідно договору №802392680 від 05 лютого 2022 року, ОСОБА_1 , код 3492016238, для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer» та довідку, видану та підписану первинним кредитором, який підтверджує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору №802392680 від 05.02.2022, ініціювало платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових послуг вищезгаданої платіжної інструкції, а також письмові пояснення ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», у яких зазначено про те, що документальне підтвердження зарахування коштів на рахунок клієнта може надати виключно емітент платіжної карти клієнта, який відкрив та обслуговує відповідний рахунок клієнта (а.с. 12, 65, 66). Платіжна інструкція, довідка про підтвердження ініціації платіжної операції та письмові пояснення створені та підписані представником первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА».
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів.
Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із розрахунком заборгованості, здійсненого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» по кредитному договору №802392680 від 05.02.2022, відповідачу ОСОБА_1 05.02.2022 було видано кредит у сумі 9900 гривень та у період з 05.02.2022 по 11.06.2022 здійснювалося нарахування процентів за користування кредитом в результаті чого станом на 05.06.2025 сума загальної заборгованості відповідача за договором становить 15434,10 гривень, з яких: 9900 гривень тіло кредиту; 5534,10 гривень проценти.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього перед кредитором виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався на підставі додаткових угод: №19 від 28 листопада 2019 року - на строк до 31 грудня 2020 року, №26 від 31 грудня 2020 року на строк до 31 грудня 2021 року, №27 від 31 грудня 2021 року на строк до 31 грудня 2022 року, №31 від 31 грудня 2022 року на строк до 31 грудня 2023 року, №32 від 31 грудня 2023 року на строк до 31 грудня 2024 року. За умовами договору факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №181 від 14 червня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №802392680 від 05 лютого 2022 року.
30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №30/1023-01, за умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 20 грудня 2023 року до договору факторингу №30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №802392680 від 05 лютого 2022 року в сумі 15434,10 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 5534,1 грн. - сума заборгованості за відсотками.
29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 29 травня 2025 року до договору факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №802392680 від 05 лютого 2022 року в сумі 15434,10 грн., з яких: 9900 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 5534,1 грн. - сума заборгованості за відсотками.
З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 нові кредитори ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором.
Станом на 05.06.2025 заборгованість за кредитним договором №802392680 від 05.02.2022, що рахується за відповідачем ОСОБА_1 , є непогашеною і становить 15434,10 гривень, з яких: 9900 гривень тіло кредиту; 5534,10 гривень проценти (а.с. 35 копія виписки з особового рахунка).
За правилами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст. 77 ЦПК України), допустимими (ст. 78 ЦПК України), достовірними (ст. 79 ЦПК України), а у своїй сукупності - достатніми (ст. 80 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЙС» надало суду Договір №802392680 від 05.02.2022, Паспорт споживчого кредиту продукту «КОМФОРТ» до договору №802392680 від 05.02.2022.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.16.2021 року у справі № 686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.
Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц) неодноразово зазначав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Зокрема, належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором/договором позики можуть бути виписки за картковими рахунками (по кредитному договору).
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
15 серпня 2025 року у справі було постановлено ухвалу суду, якою було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Акціонерного товариства «Універсал Банк», зокрема, інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_2 ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), а також надати інформацію про надходження на зазначену платіжну карту у період з період з 05.02.2022 по 10.02.2022 грошових коштів у сумі 9900 грн.; повідомити чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ); чи є/був номер телефону НОМЕР_4 фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки НОМЕР_2 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).
На виконання ухвали суду від 15 серпня 2025 року до суду 19.20.2025 року та 03.10.2025 року надійшло повідомлення від АТ «Універсал Банк», у якому зазначено, що ідентифікацію особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), як клієнта Банку не виконано. Зазначене РНОКПП: НОМЕР_3 не відповідає РНОКПП зазначеному в посвідчувальному документі про особу наявному в Банку, що позбавляє можливості ідентифікувати особу, як клієнта/не клієнта Банку та розкрити інформацію, що містить банківську таємницю. Для надання інформації, що міститься у запиті Банк просив перевірити коректність вказаного РНОКПП.
Суд зазначає, що позивачем у позовній заяві зазначеного РНОКПП відповідача як НОМЕР_3 , такий самий код відповідача зазначено і в клопотанні про витребування доказів, а також при надані суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно і в ухвалі суду від 15 серпня 2025 року.
Таким чином, доказів, які б підтверджували факт надання та отримання кредитних коштів у сумі 9900 гривень на виконання умов кредитного договору №802392680 від 05.02.2022 та доказів належності платіжної картки маска картки НОМЕР_2 саме відповідачу ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2023 у справі № 465/4873/20, провадження № 61-6627св23). 
Враховуючи все вищезазначене, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові щодо отримання відповідачем кредитних коштів, матеріали справи не містять, суд дійшов висновку, що в позові ТОВ «ФК«ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 626-629, 634, 1046, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 13, 77-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 352, 354, 355 ЦПК України, суд.
в и р і ш и в:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», місцезнаходження: вул. Харківське шосе,19, офіс 2005 м. Київ, 02090, код ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Текст рішення складено 24 лютого 2026 року.

Суддя О.В. Ващук