ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 м. Дніпро Справа № 908/2252/22 (905/400/22)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Фещенко Ю.В. (доповідач),
суддів: Джепи Ю.А., Мартинюка С.В., 

за участю секретаря судового засідання Янкіної Г.Д.

та представників:

скаржника (ТОВ "Будівельне управління механізації"): Горбовий В.А. (в режимі відеоконференції);
ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь": Барков С.Є. (в режимі відеоконференції); 
ТОВ "Глобал Логістик Сістем": не з`явився;
арбітражний керуючий: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 (постановлену суддею Ніколаєнко Р.А. у м. Запоріжжі; повна ухвала складена 29.12.2025)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (м.Запоріжжя)
про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником

у справі № 908/2252/22 (905/400/22)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (м.Запоріжжя)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" (м.Маріуполь, Донецька область) - боржник у виконавчому провадженні
про стягнення 242 182 грн 71 коп. штрафу

в межах справи № 908/2252/22

про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (м. Запоріжжя)
розпорядник майна - арбітражний керуючий Бугулян Олена Анатоліївна (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Донецької області перебувала справа №905/400/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Товариства з обмеженою відповідальність "Глобал Логістик Сістем" про стягнення штрафу у розмірі 242 182 грн 71 коп. 
Рішенням Господарського суду Донецької області від 21.09.2022 у справі №905/400/22 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Товариства з обмеженою відповідальність "Глобал Логістик Сістем" про стягнення штрафу у розмірі 242 182 грн 71 коп. задоволені частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність "Глобал Логістик Сістем" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" штраф у розмірі 72 000 грн 00 коп., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1 080 грн 00 коп.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
У подальшому постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 у справі № 905/400/22 рішення Господарського суду Донецької області від 21.09.2022 у справі № 905/400/22 було скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог; прийнято в цій частині нове рішення, яким позов задоволено в частині стягнення штрафу у розмірі 170 182 грн 71 коп. та:
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" штраф у розмірі 170 182 грн 71 коп.; 
- в іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 21.09.2022 у справі № 905/400/22 залишено без змін; 
- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність "Глобал Логістик Сістем" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" витрати з оплати судового збору у розмірі 2 552 грн 74 коп. за подання позовної заяви та витрати з оплати судового збору у розмірі 3 829 грн 11 коп. за подання апеляційної скарги.
На примусове виконання зазначеної постанови 06.02.2023 Господарський суд Донецької області видав відповідні накази про стягнення з ТОВ "Глобал Логістик Сістем" (далі – Боржник) на користь ПрАТ "МК "Азовсталь" (далі – Стягувач) грошових коштів, а саме:
1) штрафу у розмірі 72 000 грн 00 коп., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1 080 грн 00 коп., 
2) штрафу у розмірі 170 182 грн 71 коп.,
3) витрат з оплати судового збору у розмірі 2 552 грн 74 коп. за подання позовної заяви,
4) витрат з оплати судового збору у розмірі 3 829 грн 11 коп. за подання апеляційної скарги. 
Загальна сума стягнення становить 249 644 грн 56 коп. 
Вказані накази пред`явлені ПрАТ "МК "Азовсталь" для примусового виконання. Окремими постановами про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2023 державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області відкрив виконавчі провадження № 71435215, №71435253, № 71435300 та № 71435490 за наказами, виданими Господарським судом Донецької області 06.02.2023 у справі № 905/400/22.
Постановою від 06.04.2023 державний виконавець Приморського ВДВС у м.Маріуполі об`єднав виконавчі провадження № 71435215, № 71435253, № 71435300 та № 71435490 у зведене виконавче провадження № 71504305. 
Як зазначає стягувач, стягнення за вказаними наказами не відбувалось, платіжні інструкції про списання коштів з рахунків Боржника в установах банків не виконувались за недостатністю коштів, накази залишаються невиконаними, що підтверджено наданою суду інформацією Приморського ВДВС у м. Маріуполі (вих. № 22.18/9-29579 від 06.11.2025). 
У жовтні 2025 року до Господарського суду Донецької області надійшла заява ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником. У поданій заяві позивач, як стягувач у виконавчих провадженнях за наказами господарського суду по справі № 905/400/22, просить звернути стягнення у розмірі 249 644 грн 56 коп. на грошові кошти ТОВ "Будівельне управління механізації", яке має заборгованість перед боржником - ТОВ "Глобал Логістик Сістем", яка підтверджена рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі №902/663/22, в рахунок погашення заборгованості згідно з судовими наказами Господарського суду Донецької області від 06.02.2023 у справі № 905/400/22.
Судом було враховано, що Господарський суд Запорізької області ухвалою від 21.12.2022 у справі № 908/2252/22 відкрив провадження у справі про банкрутство боржника – Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (позивача у справі № 905/400/22), ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів, ввів процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Бугулян Олену Анатоліївну.
Встановивши обставини перебування в провадженні Господарського суду Запорізької області справи № 908/2252/22 про банкрутство ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь", Господарський суд Донецької області постановив ухвалу від 21.10.2025 у справі № 905/400/22, якою передав матеріали справи № 905/400/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальність "Глобал Логістик Сістем" про стягнення 242 182 грн 71 коп. та матеріали заяви № 1610 від 16.10.2025 про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, за підсудністю до Господарського суду Запорізької області для розгляду у межах справи № 908/2252/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі №908/2252/22 (905/400/22) заяву Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником задоволено та звернуто стягнення на грошові кошти в розмірі 249 644 грн 56 коп., що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації", яке має заборгованість перед боржником ТОВ "Глобал Логістик Сістем", підтверджену рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, в рахунок погашення заборгованості за наказами Господарського суду Запорізької області від 06.02.2023 у справі № 905/400/22 про стягнення коштів з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" у зведеному виконавчому провадженні № 71504305.
Ухвала обґрунтована наступним:
- окремими постановами про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2023 державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області відкрив виконавчі провадження №71435215, № 71435253, № 71435300 та № 71435490 за наказами, виданими Господарським судом Донецької області 06.02.2023 в рамках справи № 905/400/22. Постановою від 06.04.2023 державний виконавець об`єднав виконавчі провадження №71435215, № 71435253, № 71435300 та № 71435490 у зведене виконавче провадження №71504305. Однак, фактично, стягнення не відбувалось, платіжні інструкції про списання коштів з рахунків боржника в установах банків не виконувались за недостатністю коштів, накази залишаються невиконаними, що підтверджується наданою суду інформацією Приморського ВДВС у м. Маріуполі (вих. № 22.18/9-29579 від 06.11.2025). Загальна сума стягнення дорівнює 249 644 грн 56 коп.;
- суд не вважає такими, що відповідають вимогам доказування, представлені ТОВ "Будівельне управління механізації" докази на підтвердження припинення свого зобов`язання перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем", що ТОВ "Будівельне управління механізації" пов`язує із звірянням взаємних розрахунків за договором № ВППТ 1209 від 07.09.2021 та договором оренди та складанням Акту звірки. Представлений ТОВ "Будівельне управління механізації" Акт звірки не може бути розцінений як правочин зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки акт звірки є бухгалтерським документом, який фіксує стан зобов`язань між двома контрагентами на певну дату, який відображує кредиторську та дебіторську заборгованість кожного з контрагентів, а також підсумкове сальдо на користь одного з контрагентів. Крім того, Акт звірки не є правочином, в тому числі й правочином зустрічного зарахування, оскільки не свідчить про волевиявлення сторін про таке зарахування з відповідними наслідками (припинення зобов`язань);
- первинні документи, які б свідчили про вчинення правочину зарахування зустрічних однорідних вимог по зустрічних договірних грошових зобов`язаннях ТОВ "Будівельне управління механізації" та ТОВ "Глобал Логістик Сістем" відсутні;
- ухвалою від 02.12.2025, враховуючи зміст аргументів ТОВ "Будівельне управління механізації", суд зобов`язував це Товариство надати належні докази припинення зобов`язань перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем", які підтверджені рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, відповідно до договору/закону (глава 50 Цивільного кодексу України), зокрема, у випадку зарахування зустрічних однорідних вимог – надати докази вчинення такого правочину з дотриманням положень статей 601, 602 Цивільного кодексу України. Водночас, спрямування суду ТОВ "Будівельне управління механізації" проігнорувало;
- опрацюванням відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманих судом на електронний запит до Міністерства юстиції України, а також за допомогою інтернет-сервісу "Опендатабот", з`ясовано, що у період з 21.02.2022 до 25.09.2023 директором ТОВ "Будівельне управління механізації" був ОСОБА_1 , а з 25.09.2023 директором цього Товариства став Федько В.В., який за актуальними відомостями зазначеного реєстру обіймає цю посаду й на цей час. При цьому вже Федько В.В. значиться підписантом Акту наданих послуг № 475 від 24.03.2023 до договору оренди. Акт звірки підписаний також директором Федьком В.В., а його копія засвідчена директором ОСОБА_1 (при цьому датування Акту звірки та засвідчення копій наданих документів – відсутні). З відзивом надано копію наказу по ТОВ "Будівельне управління механізації" від 11.12.2024 № 229-к/тр, згідно з яким Годованюк Д.І. з 12.12.2024 приступив до обов`язків директора Товариства замість ОСОБА_2 у зв`язку з призовом останнього на військову службу, однак ЄДР відомості про таку зміну директора не містить; 
- ТОВ "Будівельне управління механізації" не довело своїх тверджень про припинення свого зобов`язання перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем", яке підтверджено судовим рішенням від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, належними (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимими (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України) та достовірними (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) доказами. Наявні матеріали не дозволяють застосувати й інститут вірогідності доказів (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України). Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях;
- натомість, з матеріалів справи слідує наявність у стягувача у виконавчому провадженні за наказами суду від 06.02.2023 по справі № 905/400/22 - ПрАТ "МК "Азовсталь" права на отримання заборгованості боржника - ТОВ "Глобал Логістик Сістем" за рахунок звернення стягнення на грошові кошти ТОВ "Будівельне управління механізації", що має заборгованість перед боржником, яка підтверджена рішенням суду від 13.09.2022 у справі № 902/663/22.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № суду 48418 від 14.01.2026), в якій просить ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі № 908/2252/22 (905/400/22) скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- суд першої інстанції неповно дослідив та не вірно оцінив докази, порушив норми матеріального та процесуального права, а тому помилково дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Суд не врахував наявність доказів, які підтверджують відсутність заборгованості ТОВ "Будівельне управління механізації" перед боржником - ТОВ "Глобал Логістик Сістем";
- рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі №902/663/22 було задоволено позов та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" 1 434 727 грн 10 коп. заборгованості за договором № В1111Т 1209; вказане рішення було виконано взаємними розрахунками між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем", у зв`язку з чим останнє не зверталося до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду;
- після ухвалення рішення Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, а саме 30.09.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" (далі - орендар) було укладено договір № 30-09-2022 оренди обладнання. У березні 2023 року сторонами було складено та підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2021 року по березень 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілобал Логістик Сістем" відповідно до якого за даними ТОВ "Будівельне управління механізації" станом на кінець березня 2023 року заборгованість на користь ТОВ "Будівельне управління механізації» становить 6 016 грн. 90 коп. Тобто, взаємними розрахунками між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" було виконано рішення Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, у зв`язку з чим ТОВ "Глобал Логістик Сістем" не зверталося до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду;
- суд першої інстанції не встановив факту наявності на момент розгляду справи №908/2252/22(905/400/22) безспірної та дійсної заборгованості ТОВ "Будівельне управління механізації" перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем";
- cуд першої інстанції безпідставно ототожнив відсутність окремої письмової заяви про зарахування з відсутністю факту (доказів) припинення зобов`язання, що не відповідає положенням глави 50 Цивільного кодексу України та судовій практиці;
- Господарський суд Запорізької області дійшов висновку, що акт звірки не може бути розцінений як правочин, однак, варто зазначити, що: - акт звірки є доказом погодження сторонами стану взаємних зобов`язань; - він підтверджує відсутність спору між сторонами щодо розміру заборгованості; - у сукупності з первинними документами (договори, акти надання послуг, акти приймання-передачі) акт звірки є належним доказом припинення зобов`язання. ТОВ "Будівельне управління механізації" вважало, що належними і достатніми документами, які підтверджують зарахування зустрічних однорідних вимог є: - копія договору № 30-09-2022, оренди обладнання від 30.09.2022; - копія акту приймання передачі від 30.09.2022 до договору № 30-09-2022 оренди обладнання від 30.09.2022; - копія акту приймання передачі від 24.03.2023 до договору № 30-09-2022 оренди обладнання від 30.09.2022; - копії актів надання послуг № 361 від 31.10.2022, № 380 від 30.11.2022, №388 від 31.12.2022, № 394 від 31.01.2023, № 462 від 28.02.2023, № 475 від 24.03.2023; - копія акту звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2021 року по березень 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем". Проте, у сторін також наявний (існує, оформлений, підписаний) договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023, відповідно до пункту 3 якого сторона-1 (ТОВ "Будівельне управління механізації") і сторона-2 (ТОВ "Глобал Логістик Сістем"), маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з вищевказаних договорів, у яких сторона-1 і сторона-2 є сторонами. Відповідно до пункту 4 договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023, керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, указаними в пунктах 1 та 2 цього договору, у сумі 1 434 727 грн 10 коп. Тобто, взаємними розрахунками між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" було виконано рішення Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі №902/663/22, у зв`язку з чим ТОВ "Глобал Логістик Сістем" не зверталося до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду;
- у разі наявності спору щодо заборгованості суд повинен відмовити у задоволенні заяви, а не вирішувати спір по суті в межах допоміжної процесуальної процедури. Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених статтею 336 Господарського процесуального кодексу України;
- ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі №908/2252/22(905/400/22) було покладено на ТОВ "Будівельне управління механізації" негативні процесуальні наслідки: за неподання оригіналів документів, за формальні недоліки копій, за відсутність окремої письмової заяви про зарахування, хоча закон не містить вимоги щодо обов`язкового існування саме такого документа, а сам боржник (ТОВ "Глобал Логістик Сістем"), фактично, не заперечував та навпаки підтвердив припинення зобов`язань;
- надання оригіналів документів могло негативно вплинути на роботу ТОВ "Будівельне управління механізації";
- Господарський суд Запорізької області у справі № 908/2252/22(905/400/22.) з власної ініціативи збирав докази, а саме: докази, які стосувалися директора ТОВ "Будівельне управління механізації", хоча мав можливість витребувати ці докази у товариства. Також, на спростування зазначеної в ухвалі Господарський суд Запорізької області від 17.12.2025 у справі № 908/2252/22(905/400/22) інформації варто зазначити наступне: 1) відповідно до наказу ТОВ "Будівельне управління механізації" від 18.02.2022 № 21-к "Про виконання обов`язків директора" - Годованюк Дмитро Іванович, засновник ТОВ "Будівельне управління механізації" приступив до виконання обов`язків директора з 18.02.2022; 2) відповідно до наказу ТОВ "Будівельне управління механізації" від 23.03.2023 № 23-к/тр "Про службове відрядження Юрія Циганка" - Циганка Юрія Олексійовича, першого заступника директора, було відряджено до м. Запоріжжя на 3 календарні з 23.03.2023 по 25.03.2023; 3) відповідно до пункту 1 наказу ТОВ "Будівельне управління механізації" від 23.03.2023 № 24-к/тр "Про направлення у відрядження директора Дмитра Годованюка" - ОСОБА_1 , було встановлено строк відрядження на 3 календарні з 23.03.2023 по 25.03.2023; 4) відповідно до наказу ТОВ "Будівельне управління механізації" від 29.01.2021 № 07-к/тр "Про прийняття на роботу" - ОСОБА_2 було прийнято на посаду головного інженера (код КП 1223.1) з 01.02.2021 за сумісництвом; 5) відповідно до пункту 5 наказу ТОВ "Будівельне управління механізації" від 23.03.2023 №24-к/тр "Про направлення у відрядження директора Дмитра Годованюка" - виконання обов`язків директора на період відрядження було покладено на інженера Владислава Федька, із наданням права підпису фінансових, організаційно-розпорядчих та кадрових документів. Враховуючи дані накази, ОСОБА_2 на законних підставах було підписано Акт наданих послуг № 475 від 24.03.2023, Акт приймання передачі від 24.03.2023 до договору № 30-09-2022 оренди обладнання від 30.09.2022 та Акт звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2021 року по березень 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем". Враховуючи відповідні накази та протоколи, в тому числі станом на листопад та грудень 2024 року, ОСОБА_1 мав законне право на засвідчення копій документів, які надавалися до Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2252/22(905/400/22).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Фещенко Ю.В. (доповідач), суддів - Джепи Ю.А., Мартинюка С.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026, зокрема, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.02.2026.

Від ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" надійшов відзив на апеляційну скаргу (х. № суду 1702/26 від 12.02.2026), в якому він просить апеляційну скаргу ТОВ "Будівельне управління механізації" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі № 908/2252/22(905/400/22) - без змін, з огляду на таке:
- акт звірки взаємних розрахунків не є належним доказом виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, оскільки він не є правочином, у тому числі й правочином зустрічного зарахування та не свідчить про волевиявлення сторін про таке зарахування з відповідними наслідками (припинення зобов`язань) та не є підтвердженням припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18);
- акт звірки не містить даних та відомостей щодо особи, яка його підписала зі сторони ТОВ "Глобал Логістик Сістем" (посада, прізвище підписанта - не вказані);
- первинні документи, які б свідчили про вчинення правочину зарахування зустрічних однорідних вимог по зустрічних договірних грошових зобов`язаннях ТОВ "Будівельне управління механізації" та ТОВ "Глобал Логістик Сістем" - до суду першої інстанції не були надані;
- ухвалою від 02.12.2025, враховуючи зміст аргументів ТОВ "Будівельне управління механізації", суд зобов`язував це Товариство надати належні докази припинення зобов`язань перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем", які підтверджені рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, відповідно до договору/закону (глава 50 Цивільного кодексу України), зокрема, у випадку зарахування зустрічних однорідних вимог надати докази вчинення такого правочину з дотриманням положень статей 601, 602 Цивільного кодексу України.
У судове засідання 24.02.2026 з`явилися представники ТОВ "Будівельне управління механізації" (скаржника), ПрАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь"; представник ТОВ "Глобал Логістик Сістем" та арбітражний керуючий у судове засідання не з`явилися, причин нез`явлення суду не повідомили, будь-яких клопотань до суду не надходило.
При цьому судом встановлено, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, а саме: шляхом направлення ухвали суду від 02.02.2026 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 02.02.2026 доставлена до Електронних кабінетів всіх учасників - 02.02.2026 о 21:07 (з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала вважається врученою 03.02.2026) (арк.с. 91-94 у томі 2). 
Апеляційним господарським судом враховано, що відповідно до частини 4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.
Судом відзначено, що у даному випадку всі учасники справи отримали ухвалу суду від 02.02.2026 завчасно; підстави для відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні, визначені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.
Враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, всі учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у призначеному судовому засіданні. 
Представник скаржника у судовому засіданні 24.02.2026 просив апеляційний господарський суд ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі № 908/2252/22 (905/400/22) скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.
У судовому засіданні 24.02.2026 представник Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 без змін, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на апеляційну скаргу.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що апеляційним господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції під час апеляційного провадження.
Під час розгляду апеляційної скарги судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
У судовому засіданні 24.02.2026, відповідно до статей 240, 283 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, а також правильність застосування норм матеріального права, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про те, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997). Тобто, колегія суддів виходить з того, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом.
Згідно з пунктом 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців, є Закон України "Про виконавче провадження".
У пункті 1 частини 1 статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, визначено статтею 336 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, що має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Подана в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України виконавцем чи стягувачем заява про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, є по суті вимогою про стягнення коштів з такої особи з визначених законом підстав, що у разі її задоволення судом має відповідати та забезпечувати досягнення мети виконавчого провадження - реальне виконання судового рішення, шляхом стягнення грошових коштів з особи, яка має заборгованість перед боржником. Така позиція послідовно викладена Верховним Судом у постановах від 22.07.2021 у справі № 905/1642/19, від 10.11.2025 у справі № 905/36/23, від 15.12.2025 у справі № 916/1838/25 та інших.
Тобто, положення частини 1 статті 336 Господарського процесуального кодексу України передбачають можливість стягнення заборгованості з особи, яка має заборгованість перед боржником, якщо саме ця особа не оспорює зазначену заборгованість або така заборгованість підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Основною умовою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України, є заборгованість, яка підтверджена рішенням суду або таку заборгованість не оспорює особа, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення.
При розгляді заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватися доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення. При розгляді такої заяви судам необхідно враховувати, що факт існування заборгованості не обов`язково має підтверджуватись судовим рішенням. За відсутності такого рішення суд має надати власну оцінку доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру, а також з`ясувати обставини дотримання строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до особи, яка має заборгованість перед ним (подібні висновки наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №925/1048/17, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 13.10.2020 у справі № 913/526/17, від 13.08.2021 у справі № 910/20504/16, від 21.09.2022 у справі № 910/11124/19, від 11.12.2024 у справі №910/3600/22).
При цьому спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент звернення особи із заявою в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України боржник мав заборгованість перед кредитором, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначає заявник, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на момент такого звернення (такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 25.12.2024 у справі № 902/831/23).
Системний аналіз приписів статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" та статті 336 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем задля неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій з метою фактичного виконання рішення суду. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20, від 02.11.2021 у справі № 910/10579/19, від 12.05.2021 у справі № 910/8613/19, від 15.12.2025 у справі № 916/1838/25, від 12.01.2026 у справі № 904/2614/23.
Отже, під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 Господарського процесуального кодексу України предметом дослідження є наявність заборгованості, що підтверджується належними доказами. Такими доказами, зокрема, є відповідне рішення суду та докази беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення.
Особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою. Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19 та у подальшому неодноразово застосованими Верховним Судом, зокрема у постановах від 21.07.2025 у справі № 905/36/23, від 22.10.2025 у справі № 909/473/24, від 05.08.2025 та від 03.12.2025 у справі № 910/4765/22 та інших.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано виснував про наявність підстав для звернення стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації", яке має заборгованість перед боржником - ТОВ "Глобал Логістик Сістем".
Послідовна та стала правова позиція щодо предмета дослідження у цій категорії справ щодо застосування положень статті 336 Господарського процесуального кодексу України висловлена в численних постановах суду касаційної інстанції, зокрема у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 26.05.2025 у справі № 910/177/22, від 03.12.2025 у справі № 910/4765/22, від 11.12.2025 у справі № 910/14795/18.
Водночас остаточне рішення за результатами розгляду заяви, поданої в порядку статті 336 Господарського процесуального кодексу України, має бути прийняте з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20.
Колегія суддів розглянула доводи скаржника, пов`язані з наявністю, на думку скаржника, доказів, які підтверджують відсутність заборгованості ТОВ "Будівельне управління механізації" перед боржником - ТОВ "Глобал Логістик Сістем" та не погоджується в цій частині з доводами скаржника, з огляду на таке.
Так, рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі №902/663/22 було задоволено позов та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" 1 434 727 грн 10 коп. заборгованості за договором № ВППТ 1209 про надання послуг великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, будівельних машин і механізмів від 07.09.2021.
Рішення у справі № 902/663/22, як зазначено в наказі, набрало законної сили 13.10.2022, наказ дійсний для пред`явлення до виконання протягом трьох років.
Також судом було враховано, що наразі в Україні триває воєнний стан, який введений згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та неодноразово продовжувався. 
Розділ ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено пунктом 10-2 згідно з Законом України "Про внесення зміни до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про виконавче провадження" від 15.03.2022 № 2129-IX, який набрав чинності 26.03.2022.
У цьому пункті 10-2 розділу ХІІІ Закону України "Про виконавче провадження" (з наступними змінами), поряд з іншим, встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Аналізом представлених у справу розпорядником майна ПрАТ "МК "Азовсталь" відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень підтверджується, що виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Будівельне управління механізації" на користь ТОВ "Глобал Логістик Сістем" коштів, стягнутих за рішенням Господарського суду Вінницької області у справі № 902/663/22, - не відкривалось та відсутнє. 
За твердженнями відзиву ТОВ "Будівельне управління механізації", 31.03.2023 було складено та підписано Акт звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2021 року по березень 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем", відповідно до якого за даними ТОВ "Будівельне управління механізації" на 31.03.2023 заборгованість на користь ТОВ "Будівельне управління механізації" становить 6 016 грн 90 коп. Тобто, взаємними розрахунками між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" було виконано рішення Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, у зв`язку з чим ТОВ "Глобал Логістик Сістем" не зверталося до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду.
У клопотанні б/н від 10.12.2025 ТОВ "Будівельне управління механізації", не зважаючи на акцентування суду в ухвалі суду від 02.12.2025 на законодавчо визначених положеннях про припинення зобов`язань, наполягало, що представлений ним Акт звірки розрахунків за період з вересня 2021 року по березень 2023 року є доказом припинення зобов`язань ТОВ "Будівельне управління механізації" перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем".
Як на підтвердження інших договірних відносин, ніж за Договором № ВППТ 1209 про надання послуг великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, будівельних машин і механізмів від 07.09.2021 (далі по тексту – Договір № ВППТ 1209 від 07.09.2021), заборгованість за яким стягнута з ТОВ "Будівельне управління механізації" на користь ТОВ "Глобал Логістик Сістем" за рішенням суду у справі № 902/663/22, ТОВ "Будівельне управління механізації" надало у справу з відзивом копії:
- Договору № 30-09-2022 оренди обладнання від 30.09.2022 між ТОВ "Будівельне управління механізації" - Орендодавцем та ТОВ "Глобал Логістик Сістем" - Орендарем (далі – Договір оренди), за змістом якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування дизельний генератор SDC-600 500 KVA (за текстом Договору – Обладнання), вартість однієї доби оренди Обладнання становить 8 328 грн 00 коп. з ПДВ;
- акту-приймання передачі від 30.09.2022, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування Обладнання;
- акту-приймання передачі від 24.03.2023, відповідно до якого Орендар передав, а Орендодавець прийняв обладнання;
- актів надання послуг № 361 від 31.10.2022, № 380 від 30.11.2022, № 388 від 31.12.2022, № 394 від 31.01.2023, № 462 від 28.02.2023 та № 475 від 24.03.2023, згідно з якими оренда дизельного генератора SDC-600 500 KVA за підсумком складає 1 440 744 грн 00 коп.;
- Акту звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2021 року по березень 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" (далі – Акт звірки).
Отже, скаржник посилається на те, що вказане рішення було виконано сторонами шляхом взаємних розрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем", у зв`язку з чим останнє не зверталося до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення суду.
У той же час, слід відзначити, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням зустрічних вимог (статті 601 - 603 Цивільного кодексу України), за домовленістю сторін (новація) (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 Цивільного кодексу України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 Цивільного кодексу України), неможливістю виконання (стаття 607 Цивільного кодексу України), смертю фізичної особи (стаття 608 Цивільного кодексу України), ліквідацією юридичної особи (стаття 609 Цивільного кодексу України). 
Інших випадків припинення зобов`язань Цивільний кодекс України не передбачає.
У статті 601 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
У статті 602 ЦК України передбачено, що не допускається зарахування зустрічних вимог:
1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю;
2) про стягнення аліментів;
3) щодо довічного утримання (догляду);
4) у разі спливу позовної давності;
41) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом;
5) в інших випадках, встановлених договором або законом.
Отже, зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.
Зарахування зустрічних однорідних вимог може бути одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї з сторін. 
Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту вчинення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність чіткого визначення тих вимог, які припинені зарахуванням.
Зарахування зустрічних однорідних вимог може бути здійснено й шляхом вчинення двостороннього правочину, такий правочин, оформлений з дотриманням вимог до укладення договорів, одночасно виражає волевиявлення обох сторін до настання відповідних правових наслідків – припинення зустрічних зобов`язань. 
При розгляді спорів, у яких відповідна сторона посилається на обставину припинення зобов`язання зарахуванням, необхідно встановити факт вчинення правочину зарахування зустрічних однорідних вимог з дотриманням встановлених вимог та настанням відповідних юридичних наслідків або той факт, що такий правочин не відбувся та є неприйнятним.
Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що належних доказів повного виконання рішення у справі № 902/663/22 Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" матеріали справи на момент розгляду заяви судом першої інстанції не містили.
Щодо долучення скаржником до апеляційної скарги нового доказу - договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем", апеляційний господарський суд зазначає таке.
Порядок та строк подання доказів врегульований статтею 80 Господарського процесуального кодексу України. 
Згідно з частинами 1 - 5 статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Відповідно до частин 1, 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:
1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);
2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;
3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;
4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;
5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду докази, що підтверджують заявлені вимоги / заперечення, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена учасником суду та належним чином обґрунтована. При цьому докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи (постанова Верховного Суду у справі № 910/16181/18 від 27.06.2023).
Частина 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України містить імперативну заборону суду приймати до розгляду докази, якщо вони подані не у встановлений судом строк. Особа має письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (постанова Верховного Суду у справі № 910/7381/21 від 11.10.2023).
Крім того, згідно з частиною 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Здійснюючи аналіз вказаних вище норм процесуального права, Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі № 910/9351/20 виснував, що при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (особи, яка їх подає).
Апеляційний господарський суд також зазначає, що право на справедливий суд встановлено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, відповідно до пункту 1 цієї статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зміст права на справедливий розгляд справи висвітлюється в практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні у справі "Руіз-Матеос проти Іспанії" (Ruiz-Mateos v. Spain, заява № 12952/87, від 23.06.1993, пункт 63) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип рівності сторін (рівних процесуальних можливостей) є одним з проявів справедливого розгляду, який включає фундаментальне право на змагальність розгляду. Зокрема, кожна сторона вправі знати про доводи та докази, представлені іншою стороною, та мати дієву можливість коментувати їх.
У рішенні у справі "Вержбицький проти Польщі" (Wierzbicki v. Poland, заява №24541/94, від 18.06.2002, пункт 39) Європейський суд з прав людини, посилаючись на рішення у справі "Домбо Бехер проти Нідерландів" (Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands, заява № 14448/88, пункт 33), наголосив, що стосовно судового процесу, який стосується протилежних приватних інтересів, принцип рівності сторін передбачає, що кожній стороні забезпечується достатня можливість представити свою позицію - включаючи докази - з дотриманням вимог, які не ставлять сторону в невигідне становище по відношенню до опонента.
Отже, прийняття нових доказів в суді апеляційної інстанції або їх витребування, без дотримання порядку, визначеного нормами Господарського процесуального кодексу України, матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.
Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". 
Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" (заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від учасника справи, тягар доведення яких покладений на останнього (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 Господарського процесуального кодексу України викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 03.06.2025 у справі № 914/855/24).
Наявність таких обставин у даній справі колегією суддів не встановлена та скаржник про такі обставини не зазначає. 
Як встановив апеляційний суд, договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023 до суду першої інстанції наданий скаржником не був, при цьому в апеляційній скарзі не наведено обставин щодо неможливості подання зазначеного доказу до суду першої інстанції, враховуючи, що ухвалою суду від 02.12.2025 суд першої інстанції витребовував у скаржника докази припинення зобов`язань перед ТОВ "Глобал Логістик Сістем", які підтверджені рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2022 у справі № 902/663/22, відповідно до договору/закону (глава 50 Цивільного кодексу України), зокрема, у випадку зарахування зустрічних однорідних вимог – надати докази вчинення такого правочину з дотриманням положень статей 601, 602 Цивільного кодексу України. Також апеляційним судом не встановлено поважних причин неподання зазначеного доказу. 
В цьому аспекті колегія суддів також враховує, що розгляд заяви тривав близько двох місяців (заява надійшла до суду 16.10.2025, її розгляд відбувся 17.12.2025), що додатково свідчить про відсутність перешкод для подання зазначеного доказу до суду першої інстанції в процесі розгляду судом заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.
Оскільки скаржником відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України не було доведено неподання ним документів до суду першої інстанції з причин, які об`єктивно від нього не залежали, то суд апеляційної інстанції виснує про відсутність підстав для прийняття судом апеляційної інстанції нового доказу - договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем". 
У той же час, згідно з статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд вважає цілком законними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо того, що Акт звірки не є належним доказом зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки:
- за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;
- зі змісту частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи;
- відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо);
- аналіз викладеного свідчить, що за своєю правовою природою первинні документи є документами, які посвідчують виконання зобов`язань (констатують, фіксують) певні факти господарської діяльності у правовідносинах між сторонами) та мають юридичне значення для встановлення обставин такого виконання. 
Слід зауважити, що стала практика Верховного Суду засвідчує правову позицію про те, що: Акт звірки взаємних розрахунків не є майновою дією боржника, не свідчить про проведення певної господарської операції; сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом; акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами (така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 910/9004/13, 19.04.2018 у справі № 905/1198/17, від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17, від 23.09.2021 у справі № 910/866/20, від 04.12.2025 у справі №910/5946/25).
Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Надаючи оцінку такому доказу, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі правильно зауважив, що Акт звірки не є правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог, як помилково вважає скаржник. Також про укладення такого правочину не може свідчити надана скаржником до відзиву на подану заяву сукупність доказів. 
Оцінка щодо наданих скаржником копій документів апеляційним господарським судом не надається, оскільки не має вирішального значення в контексті вирішення питання про наявність факту зарахування зустрічних однорідних вимог в цій справі.
З огляду на викладене, доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним.
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Таким чином скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
За результатом апеляційного перегляду справи колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення, - ухвали Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі № 908/2252/22 (905/400/22), відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу суду такою, що підлягає залишенню без змін. 
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись статтями 3, 13, 74 - 80, 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289, 336 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі № 908/2252/22 (905/400/22) - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2025 у справі №908/2252/22 (905/400/22) - залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління механізації".

4. Матеріали справи № 908/2252/22 (905/400/22) повернути до Господарського суду Запорізької області. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 26.02.2026.

Головуючий суддя Ю.В. Фещенко

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя С.В. Мартинюк