ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/5452/24  Номер провадження 22-ц/814/1533/26	Головуючий у 1-й інстанції Бєссонова Т.Д.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді: Чумак О.В.,
суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року, постановлену суддею Бєссоновою Т.Д. 
у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 539/5452/24 винесеного 11.12.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за розподіл природного газу,-

В С Т А Н О В И В:
11 грудня 2024 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області видано судовий наказ яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» заборгованість за розподіл природного газу у розмірі 9395,77 грн. станом на 23 вересня 2024 року на судовий збір у сумі 302,80 грн. 
27 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування вищевказаного судового наказу.
Заява мотивована тим, що він, як спадкоємець боржника ОСОБА_2 , не погоджується із сумою заборгованості, вважає, що існує спір про право.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 539/5452/24 винесеного 11.12.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за розподіл природного газу повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для повернення даної заяви, оскільки він, як спадкоємець боржника, має право на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу. Однак, на зазначене суд уваги не звернув та безпідставно обмежив його у доступі до правосуддя.
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, судовим наказом Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 грудня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» заборгованість за розподіл природного газу у розмірі 9395,77 грн. станом на 23 вересня 2024 року на судовий збір у сумі 302,80 грн. (а.с. 12).
27 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування вищевказаного судового наказу, посилаючись на необґрунтованість розміру заборгованості, вважає, що існує спір про право. 
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
З довідки державного нотаріуса Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. від 10.11.2025 вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття чи/та про відмову в справі немає (а.с. 29). 
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 539/5452/24 винесеного 11.12.2024 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Лубнигаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за розподіл природного газу повернуто заявнику без розгляду.
Ухвала суд мотивована тим, що ОСОБА_1 не є боржником чи представником божника, а також ним не набуто процесуального статусу правонаступника боржника за відповідним виконавчим документом, що є підставою для повернення його заяви про скасування судового наказу.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з огляду на наступне.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд.
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.
Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
У частині п`ятій статті 170 ЦПК України встановлено, що до заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до частини шостої статті 170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.
З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 копію судового наказу не отримував, до суду повернулося поштове відправлення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть (а.с. 18). 
Статтею 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу як особа, яка прийняла спадщину після смерті боржника ОСОБА_2 та відповідно до статті 55 ЦПК України є її процесуальним правонаступником, що підтверджено вищенаведеною довідкою державного нотаріуса Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г.К. від 10.11.2025, тому висновок місцевого суду щодо відсутності підстав для звернення до суду з даною заявою є необґрунтованим.
Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 не набув статусу правонаступника боржника у виконавчому провадженні є безпідставним, з огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо звернення даного судового наказу до виконання та наявність відкритого виконавчого провадження. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За наведених вище обставин оскаржувана ухвала суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця 

Л.І. Пилипчук