ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року
м. Харків
справа № 612/347/24
провадження № 22-ц/818/1662/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Каплоух Н.Б., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Фермерське господарство «Агрославна»,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрославна» на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2025 року в складі судді Лобановської С.М.
в с т а н о в и в:
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Фермерського господарства «Агрославна» про усунення перешкод у користуванні належним майном та визнання відсутнім за відповідачем права оренди земельної ділянки, який у подальшому уточнила.
Позовна заява мотивована тим, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області, котру вона до 2021 року обробляла самостійно.
Зазначила, що з 2021 року по 2023 рік вона не мала змогу її обробляти самостійно через відсутність коштів та у зв`язку з початком збройної агресії російської федерації проти України, перебуванням Харківської області в зоні ведення бойових дій. 
На початку 2024 року, коли у неї з`явилася можливість обробляти належну їй земельну ділянку, вона довідалася, що земельна ділянка використовується сторонніми особами. Зробивши 03.04.2024 запит у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, дізналася, що 29.12.2020 зареєстроване право оренди належної їй земельної ділянки кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, на підставі договору оренди б/н від 29.12.2020, орендодавець - вона, орендар - ФГ «Агрославна», рішення про державну реєстрацію права оренди індексний номер: 56036678 від 31.12.2020 ухвалив державний реєстратор виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області Юдіна М.Г.
Вказала, що саме після отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що належною їй земельною ділянкою протягом останніх 3 років користується ФГ «Агрославна», засновником якого є ОСОБА_2 , а уповноваженою особою - ОСОБА_3 .
Посилалася на те, що оскільки даний договір оренди з ФГ «Агрославна» вона особисто не укладала, істотні умови договору не погоджувала, законних повноважень щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою, у відповідності до вимог ст. 237, ст. 245 ЦК України, нікому не надавала, і вказаний договір після державної реєстрації речового права оренди не отримувала, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Просила усунути перешкоду у користуванні належним ОСОБА_1 майном, а саме: земельною ділянкою, кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області, шляхом повернення земельної ділянки з незаконного користування ФГ «Агрославна» за актом приймання передачі; визнати відсутнім за ФГ «Агрославна» права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області; вирішити питання щодо судових витрат.
Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 – задоволено, усунуто перешкоду у користуванні належним ОСОБА_1 майном, а саме: земельною ділянкою, кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області, шляхом повернення земельної ділянки з незаконного користування Фермерського господарства «Агрославна», ЄДРПОУ 40977143, за актом приймання передачі; визнано відсутнім за Фермерським господарством «Агрославна» права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області; стягнуто з Фермерського господарства «Агрославна» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ФГ «Агрославна» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати у повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.
Апеляційна скарга мотивована тим, що протягом 2021-2023 роки відповідач обробляв земельну ділянку, а позивачка отримувала орендну плату на підставі спірного договору, який добровільно, усвідомлюючи свої дії, власноручно підписала його. Відсутні підстави стверджувати, що реєстраційні дії відбулися в порушення вимог чинного законодавства, а навпаки є підстави стверджувати, що при вчиненні реєстраційної дії реєстратору було подано оригінал договору оренди, з якого було знято відповідну електронну копію. Державний реєстратор підтверджує факт того, що оригінал договору оренди від 29.12.2020 року був повернутий заявнику, тобто держреєстратор знімав копію саме з оригіналу цього договору. В зв`язку з чим твердження позивача про те, що він взагалі відсутній, так як вона його нібито не підписувала - не відповідає дійсності. Зазначило, що дивує позиція позивача, з якою в певній мірі погодився суд, який не надав належної оцінки цьому факту, що позивач витребує тільки земельну ділянку кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, площею 6,5844 га, а доля земельної ділянки з кадастровим номером 6320683500:01:000:0007, площею 0,7830 га, які є предметом договору від 29.12.2020 року, її не цікавить. Суд не врахував, що оспорюваний правочин двосторонній і другий примірник договору оренди повинен бути у позивача, який вона може умисно приховувати, щоб в неї були підстави для звернення до суду. Оригінал договору не можливо надати з об`єктивних причин, які пояснювалися суду під час судового розгляду, а саме він втрачений під час релокації підприємства в 2022 році, в зв`язку з чим не можливо стверджувати, що відповідач умисно ухиляється від надання оригіналу оспорюваного договору; оригінал договору, для об`єктивності, суд міг витребувати і у позивача, але чомусь не зробив цього. Зареєструвавши право оренди на земельну ділянку, ФГ «Агрославна» розраховувало, що матиме можливість вільно користуватися нею, протягом строку дії договору оренди земельної ділянки. Однак, не підтверджені позивачем підстави для витребування земельної ділянки, порушують права ФГ «Агрославна», як користувача майном, а тому наявні підстави для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 

22.01.2026 за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вважала рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ФГ «Агрославна» необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМО № 510993 від 10.05.2017 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.04.2024 № 372625738 ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області (а.с.13-14 т.1).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 372625738 від 03 квітня 2024 року вбачається, що 29 грудня 2020 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ФГ «Агрославна» (орендар) укладено Договір оренди землі № б/н, строк дії Договору оренди землі до 29 грудня 2034 року (а.с.14 т.1).
За умовами договору оренди землі від 29 грудня 2020 року ОСОБА_1 надала, а ФГ «Агрославна» прийняв в строкове платне користування земельні ділянки: кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальною площею 6,5844 га, кадастровий номер6320683500:01:000:0007, загальною площею 0,7830 га, які розташовані на території Криштопівської сільської ради Лозівського району Харківської області, строком до 31.12.2034.
Грошова оцінка земельних ділянок в 2019 році з урахуванням коефіцієнта індексації становить: земельна ділянка кадастровий номер 6320683500:01:000:0053 – 136009,17 грн, земельна ділянка кадастровий номер 6320683500:01:000:0007 – 11777,83 грн.
Орендна плата встановлюється у розмірі 4% від грошової оцінки земельної ділянки (а.с.52-55 т.1).
Відповідно до бухгалтерської довідки ФГ «Агрославна», протягом 2021-2023 роки, ОСОБА_1 , згідно договору оренди землі від 29.12.2020, кадастрові номери 6320683500:01:000:0007 (0,783 га), 6320683500:01:000:0053 (6,5844га), сплачена орендна плата в розмірі 4% від НГО в загальній сумі 17734,43 грн, за вказаний термін. Грошові кошти сплачувались готівкою, отримувались особисто власницею земельних ділянок (а.с.57 т.1).
Матеріали справи містять платіжні інструкції про сплату ФГ «Агрославна» військового збору та ПДФО з орендної плати (а.с.56,58,59 т.1).
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, Міністерства юстиції України. На вирішення експертам поставлено запитання: Чи виконаний підпис у договорі оренди б/н від 29.12.2020 земельної ділянки, кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області, орендодавець - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , орендар - ФГ «Агрославна» ЄДРПОУ 40977143, юридична адреса: Україна, 64801, Харківська область, Лозівський район, смт Близнюки, вул. Свободи, буд. 32, у розділі «Підписи сторін», за орендодавця - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Направлено Фермерському господарству «Агрославна» та його представнику Свистуну А.В. копію ухвали - для виконання в частині витребування оригіналу договору оренди, надано строк - 10 днів з дня отримання ухвали суду.
28 квітня 2025 року із експертної установи на адресу суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта у цій справі в зв`язку з ненаданням об`єкту дослідження - оригіналу договору оренди землі № б/н від 29.12.2020 (а.с.190-191 т.1).
В суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
В силу частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як передбачено частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 640 ЦК України слідує, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
За змістом частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 06 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-ХІV).
В силу статті 13 Закону № 161-ХІV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону № 161-ХІV договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (стаття 15 Закону № 161-ХІV).
Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Із положень частини першої статті 4, частини першої статті 5 Закону № 1952-ІV слідує, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.
У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами.
Цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію.
Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору.
Право оренди - це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах.
За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату).
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
Водночас у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі №227/3760/19-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав.
Тобто, суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Висловлене вище про можливість визначити фактичне укладення правочину у спосіб його виконання (за відсутності законодавчих застережень про інше) не суперечить викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц правовому висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 і Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 дійшли висновку про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц зазначала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. Якщо сторона не виявила своєї волі до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суд повинен встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікувати договір як неукладений не можна, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка, кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, загальна площа 6,5844 га, що розташована на території Криштопівської сільської ради (Близнюківська громада) Лозівського району Харківської області.
За умовами договору оренди землі від 29.12.2020 ОСОБА_1  надала, а ФГ «Агрославна» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 6,5844 га, кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, яка розташована на території Криштопівської сільської ради Лозівського району Харківської області строком до 31.12.2034.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилалася на те, що даний договір оренди з ФГ «Агрославна» вона особисто не укладала, істотні умови договору не погоджувала, законних повноважень щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою нікому не надавала, і вказаний договір після державної реєстрації речового права оренди не отримувала, правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
Згідно із частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, Міністерства юстиції України.
17.06.2024 від представника відповідача до суду першої інстанції надійшла заява, в якій останній зазначив, що надати витребуваний судом оригінал договору оренди не можливо, оскільки після евакуації господарства його не знайдено.
Судом першої інстанції витребувано у Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області та Лозівської міської ради Харківської області оригінали документів, поданих для державної реєстрації права оренди № 40014527 від 29.12.2020 на земельну ділянку з кадастровим номером 6320683500:01:000:0053, площею 6,5844 га, розташованої на території Криштопівського старостинського округу Лозівського району Харківської області, оскільки відповідачем не виконана ухвала суду щодо витребування оригіналу спірного Договору оренди /н від 29.12.2020 земельної ділянки кадастровий номер 6320683500:01:000:0053, площею 6,5844 га, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Агрославна».
На виконання ухвали суду надано належним чином посвідчену електронну копію Договору оренди б/н від 29.12.2020 та повідомлено, що оригінали документів, поданих заявником для проведення реєстраційних дій в паперовій формі повернені заявнику.
28 квітня 2025 року із експертної установи до суду першої інстанції надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта у цій справі у зв`язку з ненаданням об`єкту дослідження - оригіналу договору оренди землі № б/н від 29.12.2020.
Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Відповідно до частини четвертої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Зазначена норма процесуального права є імперативною щодо правових наслідків ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі. Законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо провести експертизу для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 686/3582/16-ц (провадження № 61-6484св22) та інших.
Судова практика з указаного процесуального питання щодо застосування статті 109 ЦПК України є сталою та незмінною.
З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано розцінив поведінку відповідача як ухилення від проведення судової почеркознавчої експертизи, тому наявні підстави для застосування статті 109 ЦПК України, а саме встановлення факту для з`ясування якого у справі призначалася експертиза - ОСОБА_1 не підписувала договір оренди землі № б/н від 29.12.2020.
Посилання ФГ «Агрославна» на те, що оспорюваний правочин двосторонній і другий примірник договору оренди повинен бути у позивача, який вона може умисно приховувати, щоб в неї були підстави для звернення до суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у неї він відсутній з огляду на підстави позову та встановлені судом обставини справи.
Верховний Суд у постановах від 11 грудня 2024 року у справі № 582/332/21, від 01 квітня 2025 року у справі № 683/391/23, від 18 вересня 2025 року у справі № 193/784/22, від 18 грудня 2025 року у справі № 393/613/22 зазначив, що встановлення факту виконання сторонами договорів оренди (додаткових угод), зокрема, користування земельною ділянкою орендарем та отримання орендної плати орендодавцем, виключає кваліфікацію таких правочинів як неукладених. 
Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування (постанови Верховного Суду від 23 червня 2022 року в справі № 193/805/20, від 06 вересня 2023 року у справі № 193/805/20 (провадження № 61-13263св22).
Між тим, надані відповідачем платіжні інструкції про сплату ФГ «Агрославна» військового збору та ПДФО з орендної плати не містять інформації про виплату відповідачем саме орендної плати позивачці за договором оренди землі від 29.12.2020. Бухгалтерська довідка ФГ «Агрославна» також не може бути належним, допустимим та достовірним доказом сплати орендної плати.
Таким чином, твердження ФГ «Агрославна» про те, що позивачка отримувала орендну плату на підставі спірного договору, є безпідставними, оскільки належних, достатніх та допустимих доказів отримання орендодавцем орендної плати на підставі договору оренди землі від 29.12.2020 матеріали справи не містять. 
Доводи ФГ «Агрославна» про те, що пояснення свідків підтверджують факт укладення договору оренди землі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.
В пункті 12 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що за змістом абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).
Вказаний правовий висновок неодноразово підтверджувався у рішеннях Верховного Суду, у постанові КЦС ВС від 18.07.2018 у справі № 143/280/17), від 12 січня 2022 року справа N 206/6401/18, від 02 вересня 2020 року у справі N 569/24347/18.
Таким чином, суд не може врахувати свідчення допитаних свідків як підтвердження факту укладання спірного договору оренди землі та виконання зобов`язань за вказаним договором.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав вважати таку угоду неукладеною.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.
У постанові Верховного Суду від 24 липня 2025 року у справі № 136/2311/21 (провадження № 61-2240св24) зазначено, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. При цьому судове рішення про визнання відсутнім права оренди є підставою для державної реєстрації припинення права оренди. Тому і вимога про повернення позивачу спірної земельної ділянки може бути заявлена та вирішена по суті разом з вимогою про визнання відсутнім права її оренди у орендаря.
Суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, та надавши обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності та з урахуванням принципу балансу вірогідностей, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог позову ОСОБА_1 .
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.
Докази та обставини, на які посилається ФГ «Агрославна» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Агрославна» – залишити без задоволення.
Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина