ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/2478/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
1. Стислий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , треті особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , про визнання протиправною та скасування постанови, а саме просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича про закінчення виконавчого провадження №80136342 від 25.02.2026;
- зобов`язати головного державного виконавця Ніколенка Станіслава Васильовича вчинити дії з примусового виконання виконавчого листа №440/7141/25 виданого 11.11.2025 Полтавським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним виконавцем Відділу примусового виконання УЗПВР у Полтавській області не виконано покладеного на нього обов`язку щодо вжиття всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень для своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, а тому постанова про закінчення виконаного провадження №80136342 від 25.02.2026 винесена державним виконавцем передчасно та є незаконною.

2. Стислий зміст заперечень відповідача, пояснень третьої особи.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що державним виконавцем проведено всі можливі та необхідні заходи примусового виконання, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". 
Третя особа у своїх поясненнях зазначила, що заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 довільної форми, яка зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області за №6513/Ж-1600-25 від 10.04.2025 повторно розглянуто на підставі всебічного, повного і об`єктивного аналізу документів та з урахуванням висновків рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 №440/7141/25. Оскільки судове рішення не містить зобов`язань щодо зарахування у подвійному розмірі до загального та страхового стажу роботи періоду роботи з 01 січня 2004 року на посаді санітарки, молодшої сестри відділення реанімації та інтенсивної терапії та відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду прийнято рішення відмовити в перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю правових підстав для перерахунку пенсії, оскільки заява не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій документи про призначення (перерахунок) пенсії №22-1 від 25.11.2005 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 13.02.2026 за вих. № 1600-0304-8/12231 повідомлено про виконання рішення суду № 440/7141/25 у добровільному порядку. Постановою державного виконавця від 25.02.2026 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 безпідставним, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. 

3. Процесуальні дії по справі
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням у подвійному розмірі до загального та страхового стажу роботи періоду роботи з 01 січня 2004 року на посаді санітарки, молодшої сестри відділення реанімації та інтенсивної терапії та відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради", які оформлені листом від 07.05.2025 №7981-6513/Ж-02/8-1600/25, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
На підставі заяви позивача старшим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №80136342 03.02.2026 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/7141/25, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 11.11.2025. 
До відповідача надійшло повідомлення від 13.02.2026 ГУ ПФУ в Полтавській області, у якому боржник наголошував на повному виконанні судового рішення у справі №440/7141/25. Зокрема, зазначив, що за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.04.2025, яку зареєстровано в підсистемі “Документообіг” ІКІС ПФУ у відповідності до Закону України “Про звернення громадян” в ГУ ПФУ в Полтавській області від 10.04.2025 за №6513/Ж-1600-25 прийняте відмовне рішення від 28.01.2026 №163750028157, у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки заява не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №22-1 від 25.11.2005. У зв`язку з цим боржник просив закінчити виконавче провадження №80136342, у зв`язку з виконанням рішення у добровільному порядку.
Так, у рішенні ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.01.2026 №163750028157 зазначено:
"Аналіз наданої гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заяви від 10.04.2025, зареєстрованої в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області — 10.04.2025 (вх. №6513/Ж-1600-25) щодо зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1995 по 02.04.2025 свідчить про відсутність права на перерахунок пенсії, оскільки форма наданої заяви не відповідає Порядку 22-1.
Враховуючи вищевикладене прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, згідно з поданою 10.04.2025 заявою, зареєстрованою в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області —* 10.04.2025 (вх. №6513/Ж-1600-25 ), у зв`язку з відсутністю правових підстав".
Відповідно до розрахунку стажу позивача, доданого до рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.01.2026 №163750028157, у подвійному розмірі до загального та страхового стажу роботи періоди роботи з 01 січня 2004 року не зараховані.
Не погоджуючись з вказаною позицією, стягувач подав клопотання до Відділу примусового виконання УЗПВР у Полтавській області, у якому обґрунтовував відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження та просив накласти штраф на стягувача. 
Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенком Станіславом Васильовичем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №80136342 від 25.02.2026 на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ "Про виконавче провадження".
Не погодившись із правомірністю підстав закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".
За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").
За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За приписами частини першої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.
Європейський суд з прав людини (надалі - "ЄСПЛ") у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.
У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.
Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Верховний Суд в постанові від 16.01.2025 по справі №580/1226/24 зазначив, що відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Таким чином, виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення. Отже, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Водночас, джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
Судом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням у подвійному розмірі до загального та страхового стажу роботи періоду роботи з 01 січня 2004 року на посаді санітарки, молодшої сестри відділення реанімації та інтенсивної терапії та відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради", які оформлені листом від 07.05.2025 №7981-6513/Ж-02/8-1600/25, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. На підставі заяви позивача старшим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження №80136342 03.02.2026 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №440/7141/25, виданого Полтавським окружним адміністративним судом 11.11.2025. 
До відповідача надійшло повідомлення від 13.02.2026 ГУ ПФУ в Полтавській області, у якому боржник наголошував на повному виконанні судового рішення у справі №440/7141/25. Зокрема, зазначив, що за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.04.2025, яку зареєстровано в підсистемі “Документообіг” ІКІС ПФУ у відповідності до Закону України “Про звернення громадян” в ГУ ПФУ в Полтавській області від 10.04.2025 за №6513/Ж-1600-25 прийняте відмовне рішення від 28.01.2026 №163750028157, у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки заява не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №22-1 від 25.11.2005. У зв`язку з цим боржник просив закінчити виконавче провадження №80136342, у зв`язку з виконанням рішення у добровільному порядку.
Так, у рішенні ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.01.2026 №163750028157 зазначено:
"Аналіз наданої гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заяви від 10.04.2025, зареєстрованої в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області — 10.04.2025 (вх. №6513/Ж-1600-25) щодо зарахування в подвійному розмірі до страхового стажу періоду роботи з 01.07.1995 по 02.04.2025 свідчить про відсутність права на перерахунок пенсії, оскільки форма наданої заяви не відповідає Порядку 22-1.
Враховуючи вищевикладене прийнято рішення: відмовити гр. ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії, згідно з поданою 10.04.2025 заявою, зареєстрованою в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області —* 10.04.2025 (вх. №6513/Ж-1600-25 ), у зв`язку з відсутністю правових підстав".
Відповідно до розрахунку стажу позивача, доданого до рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 28.01.2026 №163750028157, у подвійному розмірі до загального та страхового стажу роботи періоди роботи з 01 січня 2004 року не зараховані.
25.02.2026 державним виконавцем відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до резолютивної частини рішення суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У мотивах, яким керувався суд при винесенні рішення від 26.06.2025 у справі №440/7141/25, зазначено, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з зарахуванням у подвійному розмірі до загального та страхового стажу роботи періоду роботи з 01 січня 2004 року на посаді санітарки, молодшої сестри відділення реанімації та інтенсивної терапії та відділення інтенсивної терапії Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради", викладена в листі від 07.05.2025 №7981-6513/Ж-02/8-1600/25, є безпідставною та необґрунтованою. При цьому у рішенні суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25 відсутні будь-які висновки щодо оцінки відповідності форми заяви ОСОБА_1 від 10.04.2025 Порядку 22-1, оскільки такі підстави не були визначені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області підставами для відмови у перерахунку пенсії позивача.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області мало виконати рішення суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25, з урахуванням усіх висновків суду, чого не зробило, в результаті чого рішення суду залишилось невиконаним.
Розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Частиною третьою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.
Суд зауважує, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального, фактичного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №554/10283/18 та від 07.10.2020 у справі №461/6978/19.
Так, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25 не виконано, отже, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі №440/7141/25 у повному обсязі.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича про закінчення виконавчого провадження №80136342 від 25.02.2026 прийнята не на підставі, що визначені Конституцією та Законом України "Про виконавче провадження", та без урахування всіх обставин, що мають значення для її прийняття, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо вимоги позивача зобов`язати головного державного виконавця Ніколенка Станіслава Васильовича вчинити дії з примусового виконання виконавчого листа №440/7141/25 виданого 11.11.2025 Полтавським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.04.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, суд зазначає наступне.
За приписами частини першої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
З урахуванням чітко визначених законом повноважень виконавця, у випадку скасування судом постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження, суд дійшов до висновку, що достатнім способом захисту прав позивача буде визнання протиправною оскаржуваної постанови та її скасування, оскільки після відновлення виконавчого провадження виконавець здійснює дії визначені його дискрецією з урахуванням вимог законодавства, що визначають його повноваження та обов`язки.
Також позивач, після відновлення виконавчого провадження не позбавлений права звернутись до суду у справі №440/7141/25 в порядку судового контролю або про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №440/7141/25.
Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Таким чином, при задоволенні позову позивача суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Героїв-пожежників, 13, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 43316700), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області (вул. Гоголя,34, Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ніколенка Станіслава Васильовича про закінчення виконавчого провадження №80136342 від 25.02.2026.
В іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні та 96 коп).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В.І. Бевза