ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/1620/25
Головуючий у першій інстанції – Пархомчук Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/539/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Мамонової О.Є.,
суддів – Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,
із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Корюківська міська рада,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Гайдук Світлана Володимирівна,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2025 року (повний текст складено 13.11.2025) у справі за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

У С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради, в якому просив:
1) визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на спадкове нерухоме майно, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визнати право власності на: 
- земельну ділянку площею 3,28 га (рілля), кадастровий номер 7422488700:05:021:0002, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, та належала його померлій дружині на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №106666, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 496;
- земельну ділянку площею 0,63 га (сіножать), кадастровий номер 7422488700:05:044:0025, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, та належала його померлій дружині на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №019606, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 497;
- земельну ділянку площею 0,26 га (пасовище), кадастровий номер 7422488700:05:041:0040, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, та належала його померлій дружині на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН №019364, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 495;
2) у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. 
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина – ОСОБА_2 , після смерті якої він прийняв спадщину та почав хазяйнувати та управляти спадковим майном. 
Зазначав, що у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на земельні ділянки, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину. 
Указував, що для оформлення права на спадкове майне, він ще 02.12.2016 звертався до Корюківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа. Однак по причині відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус не зміг видати свідоцтва про право на спадщину. 
Наголошував, що у 2025 році він повторно звернувся до приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Чернігівської області Гайдук С.В., однак нею також роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів. 

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 03.11.2025 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Корюківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом – відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, вирішити питання про повернення з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову у зв`язку з визнанням його відповідачем до початку розгляду справи по суті, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що належним способом захисту прав позивача за відсутності правовстановлюючих документів є звернення до суду з вимогами про визнання права власності на майно в порядку спадкування. 
Позивач зазначає, що посвідчення ним копій не підтверджує наявність у нього оригіналу, а лише підтверджує, що копія була виготовлена колись з оригіналу. Оригінали державних актів втрачені, що є підставою для звернення до суду. 
Наголошує, що суд не врахував правової природи спадкових земельних ділянок, відсутність правовстановлюючих документів у спадкоємця не позбавляє його права на спадщину. 
Стверджує, що суд не оцінив обставину, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва через відсутність оригіналів державних актів, що підтверджено матеріалами спадкової справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що в нього відсутні правовстановлюючі документи, а відтак відсутня можливість оформити спадщину.
З висновком районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позову апеляційний суд погоджується, але такого висновку суд першої інстанції дійшов із помилкових мотивів.

Судом у справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
ОСОБА_3 була дружиною позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 14.11.1980 (а.с. 13).
Згідно з довідкою Корюківської міської ради Чернігівської області від 12.06.2025 № 135/10/06-11 ОСОБА_2 з 1996 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті був зареєстрований чоловік – ОСОБА_1 з 1977 року і по час видачі довідки (а.с. 14).
02.12.2016 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за заявою ОСОБА_1 Корюківською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 59910136, номер у нотаріуса 281/2016 (а.с. 15, 37).
21.07.2023 змінено місце зберігання вказаної спадкової справи, нове місце зберігання: Менська державна нотаріальна контора, присвоєно номер у нотаріуса 53/2026.
Відомості щодо наявності в ОСОБА_2 на день її смерті будь-якого рухомого чи нерухомого майна в матеріалах спадкової справи відсутні. Також в матеріалах спадкової справи відсутні будь-які заяви від позивача, окрім заяви про прийняття спадщини.
З довідок Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних ресурсів ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 26.06.2025 вбачається, що за життя 29.11.2004 ОСОБА_2 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки:
- серії ЧН №019606 на площу 0,63 га кадастровий номер 7422488700:05:044:0025 для ведення особистого селянського господарства на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, зареєстрований 15.06.2004 за №497;
- серії ЧН №106666 на площу 3,28 га кадастровий номер 7422488700:05:021:0002 для ведення особистого селянського господарства на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, зареєстрований 23.06.2004 за №496;
- серії ЧН №019364 на площу 0,26 га кадастровий номер 7422488700:05:041:0040 для ведення особистого селянського господарства на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, зареєстрований 07.07.2004 за №495 (а.с. 23-25).
Реєстрація та видача ОСОБА_3 вказаних державних актів підтверджується також копією із Книги реєстрації державних актів на право власності на землю (паї) Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, наданою на виконання ухвали апеляційного суду від 03.03.2026 ГУ Держгеокадастру у Чернігівській.
Копії згаданих державних актів додані позивачем до позовної заяви, за твердженням позивача оригінали втрачені (а.с. 16-18). 
На виконання ухвали апеляційного суду від 03.03.2026 ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 16.03.2026 сформовано витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку:
- №НВ-7400368532026 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7422488700:05:021:0002 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 3,2823га, власником якої зазначена ОСОБА_2 ;
- №НВ-7400368502026 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7422488700:05:041:0040 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2591 га, власником якої зазначена ОСОБА_2 ;
-№НВ-7400368502026 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7422488700:05:044:0025, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6289 га, у графі «Інформація про власників (користувачів) земельної ділянки» зазначено: «існують актуальні відомості з ДРРП».
Відповідно до відповіді №2408275 від 03.03.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 7422488700:05:044:0025 перебуває в оренді у Приватного сільськогосподарського підприємства «Червоний Маяк» на підставі договору оренди землі від 31.12.2015, орендодавець ОСОБА_2 (а.с. 80-81).
Згідно з відповіддю №2408154 від 03.03.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 7422488700:05:021:0002 перебуває в оренді у ТОВ «Південь-Північ-Агро» на підставі договору оренди землі від 30.08.2016, орендодавець – Корюківська районна державна адміністрація (а.с. 79).
Як вбачається із копії договору оренди землі від 30.08.2016, його укладено між Корюківською РДА (орендодавець) та ТОВ «Південь-Північ-Агро» на підставі розпорядження Корюківської райдержадміністрації від 03.08.2016 №327, за яким орендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку загальною площею 3,2823 (не витребувана земельна частка (пай) № НОМЕР_3 ), кадастровий номер 7422488700:05:021:0002, яка знаходиться на території Сядринської сільської ради Корюківського району.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Положеннями частини 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Так, відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина 2 статті 1220 ЦК України).
Відповідно до частин 1-2 статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до абзацу 2 пункту 23 постанови №7 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
Методичними рекомендаціями нотаріальної палати України від 19 жовтня 2016 року визначено, що у випадку, якщо спадкодавцем за життя було набуто право власності, однак документ, що посвідчує право власності на нерухоме майно, втрачений і видача його дублікату не передбачена діючим законодавством, реєстрацію права власності спадкодавця за заявою спадкоємця можливо здійснити, застосовуючи у сукупності норми пунктів 53 і 66 Порядку №1127.
Відповідно до пункту 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок) у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації.
Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.
Пунктом 66 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.
Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Тобто, керуючись зазначеними вище положеннями діючого законодавства, позивач не позбавлений можливості звернутися до державного реєстратора з метою внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності – спадкодавця ОСОБА_2 , надавши останньому витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, завірені землевпорядним органом копії архівних примірників втрачених державних актів та передбачені п. 66 вказаного Порядку документи від нотаріуса, який завів спадкову справу.
Після внесення відомостей до Державного реєстру прав про спадкодавця ОСОБА_2 як власника земельних ділянок, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно буде вчинена нотаріусом на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.
Відповідно до позиції, викладеної в методичних рекомендаціях нотаріальної палати України від 19 жовтня 2016 року, щодо особливостей державної реєстрації права власності спадкодавця за заявою спадкоємця з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року №553, у випадку належної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно за життя, додаткової реєстрації права власності на підставі дубліката документа, що підтверджує набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно - не вимагається.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. 
Таким чином, установивши, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на три земельні ділянки, за твердженням позивача оригінали Державних актів на землю втрачено, отримати дублікати неможливо, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність позивачем перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, за умови самостійного одержання даних з Реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельну ділянку і з Державного земельного кадастру та надання їх нотаріусу.
Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва через відсутність оригіналів державних актів, оскільки у матеріалах спадкової справи відсутня заява ОСОБА_1 про видачу йому свідоцтв, а також немає відомостей про відмову нотаріусом у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, районний суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову, однак такого висновку він дійшов із помилкових мотивів.
Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 03.11.2025 – зміні, з викладенням його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.
Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2025 року – змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 17 квітня 2026 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко