Справа № 570/5888/25 
Номер провадження 2/570/531/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:
судді Гнатущенко Ю.В. 
з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2025 р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та з урахуванням нової редакції позовної заяви від 31.12.2025 р. та заяви про збільшення позовних вимог від 05.01.2026 р. просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.07.2011 р. Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис №20 та стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з моменту пред`явлення позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В обґрунтування позову вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.07.2011 р., від якого у них двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На даний час фактично сімейні відносини припинено. Відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага. Вони з відповідачем не проживають як сімейна пара протягом року, між ними відсутнє почуття кохання та немає бажання продовжувати будувати сімейні відносини з відповідачем. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та вона не бажає зберегти шлюб.
Також позивачка наводить положення ст.ст.150, 180 СК України та вказує, що діти навчаються у школі, потребують належного рівня життя та розвитку. Однак позивачка не може одна його забезпечити, а відповідач, який є здоровим, працездатним, отримує дохід, який у середньому складає 30 000 грн. на місяць, зможе сплачувати 1/3 частини свого заробітку (доходу) на утримання неповнолітніх дітей.
Ухвалою суду від 29.12.2025 р. позов залишено без руху.
Ухвалою суду від 07.01.2026 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників.
Сторони та їхні представники у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
У клопотанні представник позивача адвокат Гусарук М.І. підтримує позовні вимоги та просить їх задовільнити, провести судове засідання без участі позивача та її представника.
У клопотанні представник відповідача адвокат Мороз Л.С. вказує про визнання позову відповідачем щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу та щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі частини заробітку (доходу) на утримання двох доньок. 
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши письмові докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 22.07.2011 р. між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане повторно Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Львівського МУ МЮ, актовий запис про шлюб №20 від 22.07.2011 р.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується належним чином засвідченими копіями Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .
Як вказано позивачкою у позовній заяві, сімейні відносини із відповідачем фактично припинені. Сторони не проживають як сімейна пара протягом тривалого часу, між ними немає підтримки, взаєморозуміння, довіри, сімейні стосунки не підтримуються.
Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню.
Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст.150, 180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною 2статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч.1ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», встановлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.
Законодавцем гарантовано необхідний мінімальний розмір, однак ця сума не є рекомендованою. Мінімальний рекомендований розмір аліментів дорівнює 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно із статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб.
Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Суд враховує, що виховування дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку - на позивачку.
Чинним сімейним законодавством, зокрема ч. 1, 2ст. 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Існування між сторонами домовленості не позбавляє позивача, з якою проживають діти, заявити позов до суду до батька дітей про стягнення аліментів в примусовому порядку. С
Суд вказує, що відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Суд не має права виходити за межі позовних вимог та враховує положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду в постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, в постанові від 04 липня 2018 року у справі №490/4522/16-ц.
У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі№ 523/2927/18 (провадження № 61-13820св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) зазначено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.
Висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Так, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.5ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Виходячи з наведених обставин, суд враховує те, що відповідач є молодою та працездатною особою, доказів щодо інших осіб на його утриманні немає. Спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей, тому суд приходить до переконання, що стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача на неповнолітніх дітей сторін буде відповідати чинним нормам Сімейного кодексу України та не порушуватиме прав позивача як отримувача і прав відповідача як платника аліментів.
Суд приходить до переконання, що визначений розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на неповнолітніх дітей є достатнім та справедливим, не порушує прав ні отримувача, ні платника аліментів, а також забезпечуватиме належний рівень життя, розвитку їхніх спільних дітей.
Відповідно до ч.2,3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки при подачі позову в частині вимог про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивачки, тому судові витрати в цій частині слід стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в:
Позов  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей - задоволити повністю. 
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 22.07.2011 р. Виконавчим комітетом Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис про шлюб № 20, - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2025 р. до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.
Сторони справи:
Позивач  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП  НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання:          АДРЕСА_1 .
Відповідач  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП , адреса реєстрації місця проживання:         АДРЕСА_1 .

Суддя Гнатущенко Ю.В.