Справа № 715/2883/25 
Провадження № 1-кп/715/121/26 

В И Р О К  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20.04.2026 селище Глибока 
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участю прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №12025262020002088 за обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призваного під час мобілізації 28.03.2023 року, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації матрос ОСОБА_5 у період часу з 16 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 09 червня 2025 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфліктної ситуації, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи на території житлового будинку по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства останнього, використовуючи наявний у нього кухонний ніж, що має колюче-ріжучі властивості, який ОСОБА_5 утримував у руках, перебуваючи у безпосередній близькості від потерпілого ОСОБА_7 , наніс даним предметом потерпілому один проникаючий колото-різаний удар в область життєво важливого органу - серця, чим спричинив тілесні ушкодження у виді рани по передній поверхні грудної клітки в проекції 3-го ребра по міжреберні м`язи між 3 - тім та 4-тим ребрами, вісцеральну плевру ушкоджуючи серцеву сумку та сліпо закінчується з ушкодженням трьох ділянок серця: легеневої артерії на 1 см вище попереднього та лівіше по ходу легеневої артерії; лівого вушка серця та крововиливи в м`які тканини довкола зазначеної рани та ранового каналу, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №741 від 14 серпня 2025 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпека для життя» та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).
Потерпілий ОСОБА_4 суду повідомив, що обвинувачений це його зведений брат, у них спільний батько, а загиблий ОСОБА_7 це його рідний брат. Останній проживав самий, сім`ї не мав. У обвинуваченого та загиблого були нормальні відносини, інколи вживали разом спиртні напої. В день коли це сталось коло 17 - 18 години вечора йому передзвонила Бідолах Євдокія та сказала, щоб він приїхав забрав брата бо вона ховати його не буде. Він спочатку сприйняв це як жарт. Після цього він зрозумів, що брата вбили, хто його вбив ОСОБА_8 не сказала. Коли він приїхав на місце події там вже була поліція, і в середу його не пускали. ОСОБА_9 тільки в кінці коли забирали брата. Обвинуваченого най той час там вже не було. Вказав, що поданий цивільний позов підтримує у повному обсязі, а міру покарання просив призначити згідно Закону.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що вона є сусідкою обвинуваченого. В той день до неї прийшла ОСОБА_11 , сказала, що йде з магазину. А через деякий час прибігла її мати ОСОБА_8 , яка повідомила, що між обвинуваченим ОСОБА_5 та загиблим ОСОБА_7 відбувається сварка, проте що саме не повідомила. Вони побули у неї коло однієї години та пішли додому, після чого їй передзвонила ОСОБА_12 та повідомила, що сталося вбивство, а саме вбили ОСОБА_7 . Вона сказала викликати поліцію, а саме відмовилася туди йти.
Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_5 це її цивільний чоловік з яким вони довгий час проживають разом, а тому в силу ст.63 Конституції України вона відмовилася від дачі показів. Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав частково. Пояснив, що того дня, близько 15 години, до нього додому прийшов його двоюрідний брат ОСОБА_7 , який вже був у стані сп`яніння, приніс з собою півлітрову пляшку горілки Пшенична, закуски та запропонував випити. Вони почали вживати спиртні напої, випили по дві чарки і між ними почався конфлікт в ході якого ОСОБА_7 наніс йому один удар по голові, а потім вдарив його в живіт, від чого він впав, а ОСОБА_7 сів за стіл і закурив та ніби заспокоївся. Він очухавшись встав, пішов в туалет та повернувшись сів за стіл та продовжили вживати спиртні напої, при цьому випили всю пляшку горілки. Вказав, що ОСОБА_7 при цьому випив більше чим він. Потім ОСОБА_7 сказав йому встати, він встав, а ОСОБА_7 вдарив його в живіт, від чого він знову впав. Після чого він підвівся, ОСОБА_7 взяв його одною рукою за шию та однією рукою почав душити приблизно дві хвилин. Також обвинувачений вказав, що свої руки в цей момент він тримав опущеними вниз і він не намагався опиратися удушенню, потім вказав, що намагався вибити руку проте не міг, бо брат дуже сильно тримав його за шию. Далі він побачив на столі ніж, взяв його і наніс один удар ОСОБА_7 в грудну клітину, від чого той впав. Після того, він забрав останнього та переніс його до хати, зняв з нього сорочку та сховав її, чому сховав не міг пояснити. Далі намагався надати ОСОБА_7 якусь допомогу, а саме поклав його на бік, здавлював грудну клітину, щоб він почав дихати. Потім побачив, що все, залишив брата, сховався на горищі будинку де ліг спати. Там його і знайшли працівники поліції і затримали. Вказав, що вважає, що він діяв стані необхідної оборони, та захищався від протиправних дій ОСОБА_7 який казав йому, що вб`є його. При цьому перевищив межі необхідної оброни, а тому просив перекваліфікувати його дії. Також він вказав, що на його думку ОСОБА_7 важив приблизно від 50 до 60 кг тобто десь на 20 кг менше за нього, а зростом ОСОБА_7 був нижчий на 5-10 сантиметрів. Вказав, що співчуває, що так сталося. Цивільний позов визнав частково, а саме повністю визнав позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди на поховання, при цьому частково визнав позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, а саме у розмірі 10 000 гривень. 
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому діянні, його вина доведена крім показів потерпілого та свідка також наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами.
Протоколом огляду місця події від 09.06.2025 року та фототаблиць ілюстрацій, відповідно до яких, об`єктом являється територія домоволодіння, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду встановлено, що ворота до домоволодіння на момент огляду відчинені, на території знаходиться житловий будинок. Двері будинку на момент огляду відчинені, в будинку під час огляду були виявлені сліди бурого кольору схожих на кров, також в одній з кімнат було виявлено труп ОСОБА_7 , який лежав на підлозі, на грудній клітці зліва наявна проникаюча рана. Також в пічці в одній з кімнат було виявлено та вилучено, сорочку з плямами речовини бурого кольору схожих на кров, інший одяг, також було виявлено ніж з плямами речовини бурого кольору, недопалки цигарок, пляшки з під алкоголю «Пшенічна GORILKA», полімерна пляшка «Пепсі», тощо. 
Протоколом затримання підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 09.06.2025, з якого вбачається, що ОСОБА_13 був затриманий 09 червня 2025 року о 22 год. 50 хв. В приміщенні відділення поліції №5 (с-ще. Глибока) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області обставини на місці події, в тому числі місце знаходження трупа.
Протоколом слідчого експерименту від 21.08.2025 за участю підозрюваного ОСОБА_5 , який показав, що у період часу з 16 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. 09.06.2025, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час конфліктної ситуації, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території житлового будинку по АДРЕСА_1 , використовуючи наявний у нього кухонний ніж, що має колюче-ріжучі властивості, який ОСОБА_5 утримував у руках, перебуваючи у безпосередній близькості від потерпілого ОСОБА_7 , наніс даним предметом потерпілому один проникаючий колото-різаний удар в область життєве важливого органу - серця, чим спричинив смерть ОСОБА_7 . При цьому під час проведення слідчого експерименту обвинувачений показав, що він з ОСОБА_7 перебували у положенні стоячи, при цьому останній схопив його однією рукою за шию і душив його саме однією рукою, після чого він взяв ніж і наніс йому один удар ножом. Слід заначити, що в ході проведення слідчого експерименті обвинувачений не показував яким чином він намагався відбити руку ОСОБА_7 , про що вказував в судовому засіданні. Також обвинувачений в судовому засіданні вказував, що жодного тиску на нього під час проведення слідчого експерименту на нього не чинилось він все показував добровільно. 
Висновком судово-медичної експертизи №741 від 14 серпня 2025 року, згідно якого смерть гр. ОСОБА_7 , 1976 р.н., настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , від гострої внутрішньої кровотечі, яка розвинулася як ускладнення наявного при житті проникаючого, колото-різаного, сліпого поранення грудної клітки з ушкодження легеневої артерії та лівого вушка серця. Дані тілесні ушкодження виникли незадовго до моменту настання смерті ОСОБА_7 внаслідок одноразової дії колючо-ріжучого предмету типу «ніж», відповідають терміну та вказаними обставинами, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «Небезпека для життя» та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_7 .
Висновком судово-медичної експертизи №741-Д від 21 серпня 2025 року, згідно якого дані тілесні ушкодження вказані у пункті 1 підсумків, цілком можливо могли виникнути за обставин на які вказує ОСОБА_5 , під час допиту в якості підозрюваного та під час проведеного слідчого експерименту від 21 серпня 2025 року.
Висновком судово-цитологічної експертизи від 11.07.2025р., згідно якої встановлено, що в клітинах на обох руках виявлено антигени А та В ізосерологічної системи АВО. ОСОБА_14 є характерним для підозрюваного ОСОБА_5 , і скоріше всього походить від нього самого. Антиген А є чужорідним для останнього, та походить від особи(осіб), в крові якої(яких) він міститься, за рахунок невеликої домішки клітин, в тому числі не виключено і від трупа ОСОБА_7 , для якого він є властивим.
Висновком судової дактилоскопічної експертизи № СЕ19/126-25/7940 - Д відповідно до якого:
- слід пальця руки з поверхні пляшки «Пшенична GORILKA» під №6 залишені великим пальцем правої руки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- слід пальця руки поверхні пляшки «Пшенична GORILKA» під №6 залишена середнім пальцем правої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки №8 (із поверхні полімерної пляшки «Пепсі» під № 18 (яка знаходилась у кімнаті) залишена великим пальцем правої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки № 13 (із дерев`яної поверхні дверей входу в кімнату ) залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Висновками судово-імунологічних експертиз: 
-№ 939 відповідно до якої в плямах бурого кольору на фрагменті синтетичної тканини, яке було вилучено під час ОМП знайдено кров людини, що не виключає походження від потерпілого ОСОБА_7 ;
- № 938 відповідно до якої в плямах бурого кольору на гігієнічній палиці з змивом , вилученого під час ОМП знайдено кров людини, що не виключає походження від обвинуваченого ОСОБА_5 ;
-№ 937 відповідно до якої в плямах бурого кольору на фрагменті марлі вилученого під час ОМП знайдено кров людини, що не виключає походження від потерпілого ОСОБА_7 ;
-№ 935 відповідно до якої в плямах бурого кольору на фрагменті марлі вилученого під час ОМП знайдено кров людини, що не виключає походження від потерпілого ОСОБА_7 ;
-№ 935 відповідно до якої в плямах бурого кольору на чоловічній сорочці вилученої під час ОМП знайдено кров людини, що не виключає походження від потерпілого ОСОБА_7 ;
-№ 944 відповідно до якої в плямах бурого кольору на чоловічних брюках, ремені, чоловічих трусах, вилучених під час ОМП знайдено кров людини, що не виключає походження від потерпілого ОСОБА_7 ;
-№ 947 відповідно до якої в плямах бурого кольору на фрагменті одягу обвинуваченого ОСОБА_5 , курки та футболці знайдено кров людини, що не виключає походження від обвинуваченого ОСОБА_5 ;
-№ 936 відповідно до якої в плямах бурого кольору на 2-х фрагментів марлі (змивів з рук потерпілого ОСОБА_7 ) знайдено кров людини, а саме в змивах з правої руки, що не виключає можливе змішування крові потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_5 . В змивах лівої руки знайдено кров людини, що не виключає походження від обвинуваченого ОСОБА_5 ;
-№ 934 відповідно до якої в плямах бурого кольору на фрагменті 2-х марлевих тампонів (змивів рук обвинуваченого ОСОБА_5 ) знайдено кров людини, що не виключає походження від обвинуваченого ОСОБА_5 .
Висновками судово-цитологічних експертиз:
-№ 83 відповідно до якої при проведені експертизи вмісту зрізів нігтьових пластин кистей обох рук обвинуваченого ОСОБА_5 , кров не виявлена, знайдено епітеліальні клітини нетравматичного походження. Також в клітинах на обох руках виявлено антигени які є характерними як для самого обвинуваченого ОСОБА_5 так і від трупа потерпілого ОСОБА_7 ;
- № 82 відповідно до якої при проведені експертизи вмісту зрізів нігтьових пластин кистей обох рук трупа потерпілого ОСОБА_7 , кров виявлена та знайдено епітеліальні клітини нетравматичного походження. Отримані результати, вказують на можливість походження крові від самого ОСОБА_7 також не виключено і від обвинуваченого ОСОБА_5 . Також в клітинах на обох руках виявлено антигени які є характерними як для самого трупа потерпілого ОСОБА_7 так і від обвинуваченого ОСОБА_5 ;
- № 79 відповідно до якої при проведені експертизи вмісту 4-ох недопалків сигарет з фільтром вилучених під час ОМП, не можна категорично виключити можливість походження слини і клітин від ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на недопалку сигарети з фільтром з маркуванням «Marlboro»;
-№ 81 відповідно до якої при проведені експертизи вмісту недопалку сигарети з фільтром вилученого під час ОМП, не можна категорично виключити можливість походження слини і клітин від ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на недопалку сигарети з фільтром з маркуванням «Marlboro»; 
-№ 80 відповідно до якої при проведені експертизи вмісту недопалку сигарети з фільтром вилученого під час ОМП, категорично виключено можливість походження слини і клітин від ОСОБА_5 на недопалку сигарети з фільтром з маркуванням «Marlboro», проте не виключено під потерпілого ОСОБА_7 . 
Висновками молекулярно-генетичних експертиз:
-№ СЕ-19/126-25/7982-БД відповідно до якої встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_5 та зразка трупа потерпілогго ОСОБА_7 ;
-№ СЕ-19/126-25/7981-БД відповідно до якої генетичні ознаки (ДНК профіль) крові та клітин, виявлених на ножі об`єкти №1, 4 (вилучений під час ОМП) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_7 та виключається походження від обвинуваченого ОСОБА_5 . 
Висновком судово-психіатричної експертизи № 877 від 17.06.2025, згідно якої ОСОБА_5 на даний час ознак психічного захворювання не виявляє, він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, підекспертний ОСОБА_5 ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності також не виявляв, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як не психічно хворий, ОСОБА_5 на даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Вищевказані докази суд вважає належними та допустимим і такими, що доповнюють один одного і кладе їх в основу вироку. 
Разом з тим, суд вважає, що твердження захисту про недопустимість доказу - слідчого експерименту із свідком ОСОБА_15 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки під час проведення свідка не попередили про можливість застосування ст. 63 Конституції України, а саме про можливість відмови від дачі показань.
Згідно ст. 63 Конституції України особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Оскільки ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_5 спільно проживали, були пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, хоча не перебувають у шлюбі, тому на них поширюються вимоги ст. 63 Конституції України. 
Згідно ч.1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
За таких обставин, суд вважає, що протокол слідчого експерименту від 12 червня 2025 року із свідком ОСОБА_16 є недопустимим доказом.
Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
За змістом ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.
З огляду на вищевказані норми Закону, дослідивши зібрані у справі докази та здійснивши їх аналіз, суд встановив сукупність усіх передбачених законом ознак складу злочину в діях обвинуваченого, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).
При цьому судом під час судового розгляду не встановлено достатніх доказів на підтвердження позиції сторони захисту про те, що мало місце перевищення меж необхідної оброни з боку обвинуваченого ОСОБА_7 , на суспільно небезпечне посягання з боку ОСОБА_7 , яке відповідно обумовило необхідність в заподіянні такої шкоди.
Так сторона захисту посилалася на те, що ОСОБА_7 наніс обвинуваченому тілесні ушкодження та душив його. 
Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 392-екс від 19 червня 2025 року, установлено наявність у обвинуваченого ОСОБА_5 синців та саден; протоколом особистого освідування ОСОБА_5 на наявність тілесних ушкоджень від 10 червня 2025 року встановлено наявність у ОСОБА_7 садна на обличчі, в ділянках губ забійна рана в потиличній ділянці голови біля правового вуха, синці та рана в ділянці шиї, різана рана в ділянці живота, синці в ділянках спини; з документів, які отримані від ізолятора тимчасового тримання № 1 (м. Чернівці) ГУНП у Чернівецькій області вбачається, що у ОСОБА_7 наявна рана передньої черевної стінки, садно на обличчі, забійна рана в потиличній ділянці правого вуха, синці в ділянці спини, які зі слів останнього він отримав під час бійки з братом.
З даних доказів дійсно підтверджується той факт, що між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 відбувся конфлікт, в ході якого обвинувачений отримав ряд тілесних ушкоджень.
Статтею 36 КК визначено право кожної особи на необхідну оборону, що є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (стаття 27 Конституції України).
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36).
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.
Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
При розгляді справ даної категорії суди також повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалась, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної й достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
Так, судом встановлено (що підтверджується показаннями обвинуваченого в судовому засіданні та протоколом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим), що ОСОБА_7 перший раз вдарив обвинуваченого по голові, а потім один раз в живіт, тобто було тільки два удари. Після цього, на деякий час конфлікт зупинився. Пізніше через певний час конфлікт відновився, під час якої потерпілий ударив обвинуваченого один раз в живіт від чого той впав. Після того як обвинувачений підвівся, потерпілий схопив його за горло та почав душити, однією рукою на протязі приблизно двох хвилин. Зі слів обвинуваченого, в цей час він руки тримав опущеними вниз і не чинив опору потерпілому. На запитання прокурора, чи міг він відійти назад, оскільки події відбувались на дворі, обвинувачений відмовився відповідати. На уточнюючи питання суду, обвинувачений вказав, що напевно він намагався забрати руку потерпілого, останній дуже сильно стискав його горло і він не міг цього зробити, а тому побачив ніж, взяв його і наніс один удар в грудну клітини.
Суд зауважує, що відповідно до описової частини висновку експерта №741 від 10.06.2025 року довжина трупа ОСОБА_7 169 см., що фактично дорівнює його зросту. Зріст обвинуваченого становить 180 см., що підтверджується фототаблицями наданими стороною захисту з ізолятора тимчасового тримання. Зі слів обвинуваченого він важить приблизно 75 кг., на його думку потерпілий важив приблизно 50 або 60 кг. Обвинувачений фізично здоровий. Згідно вищевказаного висновку експерта при судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в кількості 2.92 проміле. 
З огляду на ці обставини, а саме на те, що обвинувачений та потерпілий знаходились стоячи на подвір`ї, при цьому обвинувачений вищий за потерпілого, важчий та молодший за нього на двадцять років, тобто мав суттєву фізичну перевагу над потерпілим, який при цьому перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому суд вважає малоймовірними пояснення обвинуваченого, що потерпілий настільки сильно стискав його шию одною рукою, що крім нанесення йому удару ножом він не міг припинити протиправну дію потерпілого.
З огляду на вищевказані обставини, суд переконаний, що обвинувачений маючи фізичну перевагу, мав реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання потерпілого, який фізично слабший за нього, в стані сильного алкогольного сп`яніння, іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної й достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, ніж застосування удару ножем в серце. При цьому суд розцінює дії обвинуваченого як бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися).
Суд бере до уваги і поведінку потерпілого, характер його умислу, інтенсивність дій, тощо зокрема, ту обставину, що завдавши перший два удари, зі слів обвинуваченого він заспокоївся, в цей час обвинувачений міг припинити розмову піти в будинок тощо, незважаючи на це він пішов в туалет та повернувся і вони продовжили вживати спиртні напої. Аналогічним чином обвинувачений мав можливість залишити місце події після другого удару коли він впав, після чого підвівся і знову сів за стіл.
Також суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 після завдання удару ножем потерпілому свідчать про його умисел на спричинення саме смерті потерпілому. Так, після завдання смерті потерпілому, обвинувачений ОСОБА_5 заніс тіло до будинку, де зняв з тіла верхній одяг і викинув його в пічку, а сам пішов спати на горище господарської будівлі, де через певний час його виявили працівники поліції. Обвинувачений ОСОБА_5 не намагався зателефонувати в службу швидкої допомоги чи в поліцію, не покликав на допомогу сусідів, тощо, а сховався на горищі господарської будівлі. Тому такі його дії свідчать про умисел на спричинення смерті. 
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Суд враховує, що у Постанові від 10.07.2018 року (справа №148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
У Постанові від 14.06.2018 року (справа №760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Крім того, ВС у Постанові від 09.10.2018 року (справа №756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини.
Верховний Суд зауважив, що ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».
При призначенні ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує, що вказаний злочин належить до особливо тяжких злочинів у сфері злочинів проти життя та здоров`я особи; особу винного, який раніше не судимий, частково визнав свою вину у вчиненому, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, психічними розладами не страждає, має позитивну характеристику за місцем проживання, його молодий вік, те що вчинив злочин будучи військовослужбовцем, який перебував у СЗЧ.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд, на підставі ст.66 КК України, визнає те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його участь у захисті України, а також протиправну поведінку потерпілого, який був ініціатором конфлікту.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає те, що інкримінований злочин він вчинив у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, враховуючи всі обставини справи та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому не знаходить достатніх підстав для застосування відносно нього при призначенні покарання ст.ст.69,75,76 КК України і вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути із обвинуваченого судові витрати за проведення експертиз.
Стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 21920 гривень та моральної шкоди у розмірі 1000000 гривень, то суд виходить з наступного.
Обвинувачений матеріальну шкоду визнав в повному обсязі, вона підтверджується рахунком на оплату від 10.05.2025 року, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.
При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Потерпілий ОСОБА_7 внаслідок загибелі брата, без сумнів зазнав непоправної втрати, а також моральних страждань.
Понесені моральні страждання потерпілого перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку з фактом вбивства брата обвинуваченим ОСОБА_5 . Разом з тим, суд вважає за необхідне заначити, що будь яка сума грошових коштів не може бути відповідним еквівалентом та виразником понесених потерпілим моральних страждань, проте суд зобов`язаний вирішити позовні вимоги потерпілого, заявлені в грошовій формі. 
А тому, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги матеріальний стан обвинуваченого, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 200 000 гривень. 
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.372, 373 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначити йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 червня 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 21920 (двадцять одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 200000 (двісті тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди. 
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 64506 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот шість) гривень, 36 копійок.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «REDMI 6a» чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_3 ; IMEI2: НОМЕР_4 - повернути власнику; 
- мобільний телефон марки «REDMI » синього кольору у чохлі світлого кольору, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути обвинуваченому (а.с. 85-86) ;
- ґудзик білого кольору, який був вилучений під час огляду місця події 09.06.2025, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 87-88);
- пачку сигарет «Malboro» в якій 6 шт. сигарет, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 89-90);
- пластмасову пляшку ємкістю 0,5 л. з написом «PEPSI», яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 91-92);
- сліди рук, які були вилучені під час огляду місця події 09.06.2025, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 93-94);
- недопалок цигарки «Мальборо», який виявлений та вилучений під час огляду місця події під №2, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 95-96);
- недопалок цигарки «Мальборо», які виявлені та вилучені під час огляду місця події під №2, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 97-98);
- недопалки цигарок «Мальборо», які виявлені та вилучені під час огляду місця події під №5, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 99-100);
- кухонний ніж, який був вилучений під час огляду місця події 09.06.2025 які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 101-102);
- кухонний ніж із речовиною бурого кольору, який був вилучений під час огляду місця події 09.06.2025 під №12, який був вилучений під час огляду місця події 09.06.2025 які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 103-104);
- кофту синтетичну, яку вилучено під час огляду місця події, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 105-106);
- сорочку із нашаруванням речовини бурого кольору, яку вилучено під час огляду місця події, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 107-108);
- шарф, який вилучений під час огляду місця події, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 109-110);
- змив речовини бурого кольору, який вилучений під час огляду місця події під №1, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 111-112);
- змив речовини бурого кольору, який вилучений під час огляду місця події під №3, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 113-114);
- змив речовини бурого кольору, який вилучений під час огляду місця події під №17, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 115-116);
- фрагмент тканини із речовиною бурого кольору, який вилучений під час огляду місця події під №13, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 117-118);
- кепку чорного кольору, яку вилучено під час огляду місця події, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 119-120);
- дві пари жіночих джинсів, які вилучені під час огляду місця події, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 121-122);
- резинові шльопанці чорного кольору, які вилучені під час огляду місця, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути потерпілому ОСОБА_4 (а.с. 123-124);
- змиви та зрізи нігтьових пластин з обох китиць рук ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 125-126);
- одяг ОСОБА_5 , зокрема джинсова куртка темно-синього кольору, футболка зеленого кольору, штани спортивні темно-синього кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - повернути обвинуваченому (а.с. 158-159);
- змиви та зрізи нігтьових пластин з обох китиць рук ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 165-166);
- зразки букального епітелію підозрюваного ОСОБА_5 та зразки крові трупа ОСОБА_7 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 169-170);
- одяг трупа ОСОБА_7 , який вилучений під час дослідження трупа, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 5 (с-ще Глибока) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити (а.с. 174-175).
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
На вирок суду може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суд через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення всіма учасниками процесу, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку. 
СУДДЯ: