Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2013/26
Провадження № 2/711/1695/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Півень С.А.,
за участі:
відповідачки ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», в особі свого представника – Танцуріної Є.В., звернулось до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором №552163-КС-001 про надання кредиту від 13.08.2025р. в загальній сумі 121 159,40 грн. та судових витрат по справі у розмірі 2 662,40 грн. (документи сформовано та подано через систему «Електронний суд»). 
В обґрунтування позову вказує, що 13.08.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 укладено Договір №552163-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику (відповідачу) грошові кошти у розмірі 50 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 (яка зазначена Позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
Оскільки відповідачка не виконала умови договору №552163-КС-001 від 13.08.2025р., то станом на 15.02.2026р. за нею обліковується заборгованість в загальній сумі 121 159,40 грн., з яких: 49 180 грн. – сума прострочених платежів по тілу кредиту; 42 139,40 грн. – сума прострочених платежів по процентах; 25 000 грн. – сума заборгованості по відсотках, відповідно до ст. 625 ЦК України; 4 840 грн. – сума прострочених платежів за комісією. 
А тому, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором №552163-КС-001 про надання кредиту від 13.08.2025р. в загальній сумі 121 159,40 грн. та судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2026 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та витребувано в АТ «Приват БАНК» інформацію щодо емітування банківської картки на ім`я ОСОБА_2 та виписку про рух коштів по рахунку за період з 13.08.2025р. по 20.08.2025р.
20.03.2026р. відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідачка позовні вимоги визнає частково. Зокрема, визнає, що 13.08.2025р. між сторонами був укладений договір №552163-КС-001, за умовами якого їй були надані кредитні кошти в розмірі 50 000 грн. Також визнає, що зазначені кредитні кошти нею були отримані і вона визнає своє зобов`язання щодо сплати заборгованості за тілом кредитом в розмірі 49 180 грн. В решті позовних вимог просила відмовити з огляду на положення норм діючого законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вважає умови укладеного договору несправедливими, такими до суперечать принципам добросовісності, що призводить до дисбалансу її договірних прав та обов`язків. З урахування зазначеного, вважає, що нарахована позивачем сума заборгованості в розмірі 121 159,40 грн. є необґрунтованою та такою, що значно перевищує розмір фактично отриманих нею коштів. Тому просила позовні вимоги задовольнити частково в сумі 49 180 грн. та стягнути з неї судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
23.03.2026р. представником позивача – Виноградовим Ю.Е. на адресу суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій представник позивача просить врахувати наступне. Позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору №552163-КС-001 і такі умови були погодженні сторонами. Підписуючи такий договір, відповідачка була ознайомлена із ним, а також із Правилами надання споживчих кредитів, вважала їх справедливими та погоджувалася їх неухильно дотримуватись. Зазначає, що позивач не нараховував відповідачці та не заявляв до стягнення неустойку (у формі пені чи штрафів), відповідно до ст. 549 ЦК України, не нараховував проценти поза межами строку дії договору, тому вважає, що якби відповідачка здійснювала платежі у відповідності до встановленого графіку платежів, то фактичні витрати за кредитом були б значно меншими. Посилання відповідачки на принципи добросовісності та розумності не є правовою підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які відповідачка, як Позичальник, мала сплатити відповідно до умов кредитного договору та норм ЦК України. Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що також не підлягає, відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зменшенню розмір відсотків річних, який був погоджений та прийнятий сторонами договору, оскільки проценти за користування кредитними коштами за своєю суттю не є неустойкою. Таким чином, просить врахувати викладену позицію сторони позивача у даній відповіді та проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.
03.04.2026р. на виконання ухвали суду від 04.03.2026р. на адресу суду надійшла від АТ «ПриватБанк`витребувана судом інформація.
В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, а саме не заперечувала того, що вона дійсно отримувала кредитні кошти в розмірі 50 000 грн. та частково здійснила повернення кредиту. На даний час заборгованість за тілом кредиту складає 49 180 грн. і вона не заперечує проти стягнення із неї такої заборгованості. Разом з тим, вважає, що нараховані та заявлені до стягнення з неї проценти за користування кредитом, є занадто великими. Окрім того, не погоджується із процентами, нарахованими в порядку ст. 625 ЦК України, оскільки відповідач не мав права нараховувати такі проценти в період військового стану. Також заперечила проти стягнення комісії в розмірі 4840 грн. 
06.04.2026р. суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи, втому числі і відзив на позовну заяву та відповідь на нього, оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 13.08.2025 року між сторонами укладено Договір №552163-КС-001 про надання кредиту (далі – Кредитний договір), за яким позивач надав відповідачці кредитні кошти в сумі 50 000 грн. та умовах зворотності та платності. Вказаним договором визначено, що Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Розділом 2 Кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 16 тижнів. Термін дії Договору до 03.12.2025 року. Стандартна процентна ставка за Кредитом 1% в день, фіксована, яка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту: 10 000 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту – 51 826,62 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9727,68 процентів. Денна процентна ставка становить 0,92%.
Крім того, п. 7.5 Договору сторони визначили, що у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та/або Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000% (сімсот тисяч) процентів річних від суми заборгованості, в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування Кредитом та/або суму простроченої Комісії та/або Комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого Кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому, проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотка від неповернутої Позичальником суми Кредиту.
Кредитодавець не нараховує проценти річних відповідно до цього пункту Договору на суму заборгованості, яка є меншою ніж 100 (сто) гривень.
Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту Договору та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі Договору, не може перевищувати половини суми Кредиту, одержаної Позичальником від Кредитодавця за цим Договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних Позичальником від Кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього Договору, і не може бути збільшена за домовленістю Сторін.
Таким чином, умовами вищевказаного договору визначено розмір процентів, які сплачуються Позичальником за користування кредитом протягом строку кредитування – у розмірі 1% (стандартна процента ставка). 
Також передбачено сплату процентів за прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом, комісії та суми кредиту у визначені договором терміни, розмір таких процентів складає 700000% річних, та нараховується на підставі ст. 625 ЦК України, на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотка від неповернутої Позичальником суми Кредиту, тобто проценти, передбачені ст. 625 ЦК України.
13.08.2025 року ТзОВ «Бізнес Позика» перерахувало на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) кредитні кошти в сумі 50 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «ПРОФІТГІД» та випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 , який був емітований на ім`я ОСОБА_2 , наданою АТ «Приват БАНК» на запит суду. Крім того, відповідачка визнала в судовому засіданні, що нею були отримані кредитні кошти в розмірі 50 000 грн., відповідно до умов кредитного договору №552163-КС-001.
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 552163-КС-001, складеного позивачем, відповідача ОСОБА_2 , на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 19 660 грн. (820 грн. – сплата тіла кредиту, 13 680 грн. – сплата процентів, 5 160 грн. – сплата комісії). Разом з тим, оскільки відповідачка в добровільному порядку та у строки, визначені Кредитним договором, не виконала своїх кредитних зобов`язань в повному обсязі, то станом на 15.02.2026 року за нею обліковується заборгованість в розмірі 121 159,40 грн., тому позивач і звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов`язання, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі – ЦК), Закону України «Про споживче кредитування» та положеннями укладеного між сторонами Кредитного договору.
Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В позовній заяві позивач просив стягнути із відповідачки тіло кредиту – 49 180 грн., проценти за користування кредитом, що нараховані та обчислені за період з 13.08.2025р. по 03.12.2025р. (112 днів) за денною процентною ставкою 1%, – 42 139,40 грн., проценти, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, за період з 11.09.2025р. по 03.12.2025р. (в межах дії договору) – 25 000 грн., комісію – 4 840 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТзОВ «Бізнес Позика» складеного станом на 18.02.2026р., розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №552163-КС-001 складає 121 159,40 грн., що складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту – 49 180 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 13.08.2025р. по 03.12.2025р. – 42 139,40 грн., заборгованість за процентами, нарахованими на підставі ст. 625 ЦК України, за період з 11.09.2025р. по 03.12.2025р., – 25 000 грн., заборгованість за комісією – 4 840 грн. /а.с. 64-65/. 
Зазначений розрахунок розміру заборгованості відповідає умовам Договору №552163-КС-001, оскільки здійснений у відповідності до положень, передбачених п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5,, 2.8, 2.9, 2.10, 2.12, 7.5 Договору про надання кредиту. 
Стосовно доводів відповідачки щодо невідповідності розміру нарахованих процентів засадам добросовісності та розумності, оскільки їх розмір неспівмірний з розміром тіла кредиту та є завищеним, то суд зауважує наступне. 
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (п. 3, 6 ст. 3 ЦК).
Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК зміст принципу свободи договору передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Тлумачення як статті 3 ЦК загалом, так і п. 6 ст. 3 ЦК, свідчить, що принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки (постанова Верховного Суду від 10.09.2018р. у справі № 920/739/17).
Верховний Суд у постанові від 08.05.2018р. у справі № 910/1873/17 вказав, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».
Питання щодо розміру процентної ставки за договорами споживчого кредитування врегульовані положеннями Закону №1734. З набуттям чинності таким законом, положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить 
На момент укладання відповідачкою з ТзОВ «Бізнес Позика» Договору №552163-КС-001 положеннями ч. 5 ст. 8, п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1734 (зі змінами в редакції згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023р., що набули чинності з 24.12.2023р.) було передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки за договором про споживчий кредит не може перевищувати 1%.
Статтею 21 Закону №1734 передбачені особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит, якими передбачено обмеження обсягу відповідальності споживача перед кредитором в частині платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит. Натомість будь-яких обмежень щодо співрозмірності процентів за користування кредитом із сумою кредиту в закону не передбачено.
Окрім того, за обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що укладаючи Договір №552163-КС-001 відповідачка погодила умови кредитування в тій частині, що стандартна процентна ставка складає 1% в день та є незмінною протягом усього строку кредитування. Відповідні умови викладені в тексті Договору, яким одночасно встановлений Графік платежів. Відповідно до такого Графіку платежів відповідачка погодила зобов`язання зі сплати відсотків за весь період строку дії Договору кредиту (з 13.08.2025р. по 03.12.2025р.). На виконання своїх зобов`язань відповідачка здійснила оплату лише перших двох платежів, які передбачені Графіком платежів, на загальну суму 19 660 грн., а з 24.09.2025р. взагалі не здійснювала ніяких платежів.
За таких обставин, необґрунтованими є доводи відповідачки щодо невідповідності засадам розумності та добросовісності розміру нарахованих їй до сплати за весь строк дії кредитного договору процентів за кредитом в загальному розмірі 42 139,40 грн., оскільки погоджуючись на сплату відповідних процентів при укладенні договору, а на теперішній час стверджуючи, що сума таких процентів є завищеною, відповідачка поводиться суперечливо, а отже така позиція не відповідає засадам добросовісності.
Отже, наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі кредиту і вона користувалась такими кредитними коштами, однак допустила порушення своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за Договором №552163-КС-001 станом на 18.02.2026р. за нею обчислювалась заборгованість в загальному розмірі 121 159,40 грн., з яких: 49 180 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 42 139,40 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом, 4 840 грн. – заборгованість за комісією, 25 000 грн. – проценти, нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦПК України. 
За таких підстав, враховуючи, що в порушення умов Кредитного договору відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в розмірі 49 180 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом за процентною ставкою 1% в день на суму 42 139,40 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення на загальну суму 91 319,40 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідачки комісії в розмірі 4 840 грн., то слід зазначити наступне. 
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. 
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. 
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. 
Таким чином, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Згідно п. 2.5. Договору №552163-КС-001 від 13.08.2025р. сторони погодили комісію за видачу кредиту у розмірі 10 000 грн., яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором №552163-КС-001 відповідачкою частково сплачені кошти в розмірі 5 160 грн. на погашення комісії за видачу кредиту, в зв`язку з чим заборгованість по комісії складає зі 4 840 грн. А відтак зазначена заборгованість по комісії в розмірі 4 840 грн. підлягає до стягнення із відповідачки на користь позивача. 
Що стосується стягнення із відповідачки процентів, нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України, на загальну суму 25 000 грн., то слід зазначити наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє і на даний час.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.
Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто в період існування особливих правових наслідків протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки – звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23, який відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення із відповідачки процентів в загальній сумі 25 000 грн., нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, до задоволення не підлягають. 
Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на загальну суму 96 159,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом – 49 180 грн., заборгованість за процентами – 42 139,40 грн., комісія – 4 840 грн. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 2 662,40грн. /а.с. 1/.
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
 
Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення часткового, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України до стягнення із відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 113,15 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 662,40 грн. /сума плаченого судового збору/ х 79,37% /відсоток, на який задоволено позовні вимоги/ = 2 113,15 грн.). 
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 133, 141, 223, 263-265, 268, 272-279, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 3, 207, 525, 526, 530, 611, 625 - 628, 633, 638, 1054, 1055, 1049, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути із  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, оф. 411) заборгованість за Договором №552163-КС-001 про надання кредиту від 13.08.2025р. в розмірі 96 159,40 грн. та судовий збір в розмірі 2 113,15 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 15 квітня 2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко