ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2026 Справа № 914/167/26 
за позовом: Фізичної особи-підприємця Патер Олега Зеновійовича, с. Муроване Львівської області,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД», с.Братковичі Львівської області,
про стягнення 295'512,23 грн заборгованості. 
Суддя Б. Яворський, 
при секретарі О. Муравець.
Представники сторін:
від позивача: Н. Гнатів,
від відповідача: не з`явився.
Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Патер Олега Зеновійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «САД АГРО ТРЕЙД» про стягнення 295'512,23 грн заборгованості за понаднормативний простій транспортних засобів. У позовній заяві позивач також зазначив, що очікує понести витрати за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 16'000,00 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.01.2026 року справу № 914/167/26 передано на розгляд судді Яворському Б.І.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; суд встановив строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав. Подальший хід справи викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань. 
06.02.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву.
11.02.2026 позивач подав відповідь на відзив.
26.03.2026 позивач подав додаткові пояснення у справі.
Представник позивача у судових засіданнях просив задоволити позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засідання 30.03.20226 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи без участі представника, у попередніх судових засіданнях просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Аргументи позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг № 19 від 30.07.2024 та замовлень № DS/E9199CC6/1 від 23.10.2024 року; DS/E919FE7/1 від 24.10.2024 року та DS/E919FE6/1 від 24.10.2024 року на транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню автомобільним транспортом міжнародного сполучення, внаслідок чого відбувся простій транспортних засобів на розвантаженні не з вини перевізника понад строк узгоджених термінів, що є підставою для сплати штрафу згідно умов договору. Ствердив, що факт та час простою зафіксовано в картах простою, які надсилались відповідачу. Таким чином, згідно п.5.8.2 договору, позивачем нараховано відповідачу штраф у розмірі 295'512,23 грн.
Аргументи відповідача.
Відповідач вимоги позивача заперечив та зазначив, що відповідно до заявок-замовлень, підписаних сторонами, дати доставок відповідають заявленим, отримані послуги замовником оплачені у повному обсязі. Карти простоїв не можуть вважатися належними доказами, оскільки є одностороннім документом, складеним позивачам. Позивачем не надано належних доказів повідомлення про початок простою. У CMR-накладних відмітки про понаднормативний простій автотранспортного засобу відсутні, відтак порушення договірних зобов`язань не доведено належними і допустимими доказами. Зазначив, що підписаними заявками сторони погодили інший розміри простоїв, відмінних від договірних. 
Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, що були подані учасниками.
У судовому засіданні 30.03.2026 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
30 липня 2024 року Фізичною особою-підприємцем Патер Олегом Зеновійовичем (перевізник) та Товариство з обмеженою відповідальністю “САД АГРО ТРЕЙД” (замовник) уклали договір №19 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг з додатками, відповідно до умов якого в порядку і на умовах, визначених цим договором, перевізник бере на себе зобов`язання діяти в інтересах та за рахунок замовника, виконувати або організовувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування та організації перевезень вантажів замовника наземним транспортом, а також надавати інші послуги, необхідні для доставки вантажів замовника, а замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу та надані транспортно-експедиційні послуги встановлену плату.
Відповідно до п.1.2 договору пункт відправлення, пункт призначення, строки виконання, кількість вантажу, вартість перевезення та інші умови вказуються у заявках замовника.
За умовами п.2.1 конкретний перелік наданих Перевізником послуг, вид та найменування (номенклатура) вантажів, їх специфічні властивості, умови прийому вантажу до перевезення, спосіб навантаження і розвантаження, пункти відправлення та призначення вантажів з одного виду транспорту на інший, маршрут і умови перевезення, термін виконання та вартість послуг, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування, розмір оплати послуг Перевізника, пов`язаних з виконанням доручення замовника, обумовлюються і зазначаються у відповідній письмовій заявці на організацію перевезення, що надається замовником під кожне конкретне перевезення.
Перевізник зобов`язаний розглянути заявку і підтвердити замовлення або відмовитись від замовлення упродовж семи годин із моменту її отримання. Замовник надає перевізнику заявку, з інформацією про вантаж, маршрут, тариф, тощо. Заявка є чинною та такою, що прийнята до виконання перевізником, після її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності). Будь-які зміни до договору, його додатків, заявок на перевезення є чинними за умови їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) (п.2.2 та п.2.3 договору).
Пунктом 8.4 договору унормовано, що взаємовідносини сторін, не передбачені договором, регламентуються діючим законодавством України.
За умовами п.5.8.2 договору за простій транспортного засобу на розвантаженні, не з вини перевізника, понад узгоджених термінів, указаних в п.3.3.5 замовник сплачує перевізнику штраф у гривнях по курсу НБУ станом на день простою, у сумі, еквівалентній 150 Євро, за кожний наступний день простою транспортного засобу, крім часу лімітного простою. Курс валюти до гривні розраховується виходячи із офіційного курсу валют, встановлено НБУ, на кожен день простою.
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.2).
Додатком 1 до договору сторони погодили загальні вимоги до транспорту (автоцистерн/танк - контейнерів).
Додатком 2 до договору обумовлений порядок дій у випадку поломки або аварії транспортного засобу при перевезенні соків концентрованих, соків - напівфабрикатів та/або натуральних ароматичних речовин.
23.10.2024 між сторонами погоджено замовлення № DS/E9199CC6/1, з наступними умовами: дата і час завантаження: 23.10.2024, 1 авто; маршрут: Городок (Львівська обл) – 37-200 PRZEWОRSK (Польща); назва вантажу: ЯКС у флексах; пункт завантаження: м. Городок; пункт замитнення: митний термінал Городок (територія Захід Ресурсу); пункт розвантаження: Rauch Polska Sp z.o.o.; дата доставки: 13.11.2024; номер автомобіля: НОМЕР_1 ; прізвище водія і телефон: ОСОБА_1 ; вартість перевезення: 1000 євро, оплата по оригіналах документів упродовж 21 робочого дня.
24.10.2024 між сторонами погоджено замовлення DS/E919FE7/1 та DS/E919FE6/1 з аналогічними умовами: дата доставки: 18.11.2024 та 19.11.2024; вартість перевезення: 1000 євро, оплата по оригіналах документів упродовж 21 робочого дня.
Додаткові умови заявок: нормативний простій транспортного засобу упродовж 48 годин (не враховуючи вихідних та святкових днів). Вартість простою по Україні - 70 євро/на добу, по Європі - 100 євро/доба. Замовлення є невід`ємною частиною договору і має повну юридичну силу, якщо воно підтверджене круглими печатками та підписами обох сторін за допомогою факсимільного зв`язку. Умови замовлення являються пріоритетними.
Згідно з рахунком на оплату №55/1 від 13.11.2024 та актом наданих послуг №55/1 від 13.11.2024 вартість послуг склала 43941,60 грн; рахунком на оплату №58/1 від 18.11.2024 та актом наданих послуг №58/1 від 18.11.2024 вартість послуг склала 43653,20 грн, рахунком на оплату №58/2 від 19.11.2024 та актом наданих послуг №58/2 від 19.11.2024 вартість послуг склала 43634,50 грн. Акти наданих послуг підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.
Відповідач здійснив оплату наданих послух за рахунками у повному обсязі.
Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR дата приймання вантажу до перевезення: 24.10.2024, розвантаження: 13.11.2024; приймання 25.10.2024 - розвантаження 18.11.2024. приймання 25.10.2024 - розвантаження 19.11.2024. Будь-які зауваження та застереження щодо простою вантажу відсутні.
Позивач стверджує, що між сторонами велись переписки щодо простою автомобілів у черзі при розвантаженні та реєстрації в системі SENT, кількість днів простою відображено позивачем у картах простою.
23.12.2025 відповідачу скеровувались претензії з вимогою оплати вартості простою автомобілів за кожною заявкою, проте такі залишені відповідачем без відповіді та задоволення.
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору №19 перевезення вантажів та надання транспортно-експедиційних послуг від 30.07.2024. Доказів розірвання договору або визнання його недійсним матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
За приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч. 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Частинами 1-3 ст.909 ЦК України, встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
За змістом ст. 929 ЦК України та ст. 9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Як вбачається з п.2.1 розділу 2 договору, конкретний перелік наданих перевізником послуг, вид та найменування вантажів, їх специфічні властивості, умови прийому вантажу до перевезення, спосіб навантаження та розвантаження, пункти відправлення та призначення вантажів, пункти перевалки вантажів з одного виду транспорту на інший, маршрут і умови перевезення, термін виконання та вартість послуг, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиційного обслуговування, розмір оплати послуг перевізника, пов`язаних з виконанням доручень замовника (включає винагороду виконавця та витрати пов`язані з виконанням доручення), обумовлюються і зазначаються у відповідній письмовій заявці на організацію перевезення, що надається замовником під кожне конкретне перевезення.
З долучених до позовної заяви замовлень вбачається, що сторони погодили дати доставки (13.11.2024, 18.11.2024 та 19.11.2024), які згідно з долученими до матеріалів справи CMR накладними дні розвантаження відповідають заявленим датам. Суд погоджується з твердженнями відповідача про те, що згідно абз.4 ст.142 Статуту автомобільного транспорту підставою для нарахування штрафу за простій автомобілів слугують відмітки у товарно-транспортному документі та в путьовому листі про час прибуття і вибуття автомобілів, чого у CMR накладних не відрбражено. 
Щодо тверджень позивача про відображення інформації про вимушений простій у картах простою, суд відзначає, що такі підписані лише позивачем та не були акцептовані замовником письмово чи фактично, тобто не є погодженими, а відтак не створюють будь-яких правових наслідків для відповідача. Долучені до матеріалів справи акти виконаних робіт та виставлені позивачем рахунки на оплату, що були оплачені відповідачем, також не підтверджують факт простою з боку відповідача; нараховані позивачем суми до оплати за надані послуги не містять розрахунку простою. Таким чином, в матеріалах справи відсутній погоджений відповідачем обсяг зобов`язань.
Таким чином, представлені позивачем односторонні документи не відповідають вимогам належного доказування та не можуть слугувати підставою доведення вини замовника та відповідно покладення на нього відповідальності за порушення договірного зобов`язання у вигляді штрафу. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність передбачених законом підстав для задоволення позову не доведена у встановленому порядку належними та допустимими доказами.
Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються судом в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.
СУДОВІ ВИТРАТИ.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.
Повний текст рішення виготовлено 06.04.2026.

Суддя Яворський Б.І.