ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/19463/25
провадження № 2-о/753/689/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,
за участю:
секретаря судових засідань - Петрової Т.О.,
заявника - ОСОБА_1 ,
представника заявника - Малиновської В.А.,
представника заінтересованої особи - Нестерової К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа Департамент соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), - 

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Малиновська В.А., звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факти належності йому документів, які видані на ім`я ОСОБА_2 , а саме: 1) Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 325 від 28.10.2024; 2) Виписка із карти амбулаторного хворого № 15371 від 29.10.2024; 3) Виписка із карти амбулаторного хворого № 188193 від 20.12.2024; 4) Виписка з історії хвороби № 189193 від 15.01.2025; 5) Виписка з історії хвороби № 191976 від 31.01.2025; 6) Консультативне заключення КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» Ортопедо-травматологічний центр б/н від 03.04.2025; 7) Консультативне заключення КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» Ортопедо-травматологічний центр б\н від 27.02.2025; 8) Довідка ВЛК № 294 від 03.02.2025; 9) Довідка ВЛК № 552 від 28.02.2025; 10) Довідка ВЛК № 2025-0403-0910 від 03.04.2025; 11) Довідка ВЛК № 2025-0502-1220 від 02.05.2025; 12) Амбулаторну карту № 916 від 2025 року; 13) Протокол проведення трансфузії № б/н від 27.10.2024 р.; 14) Первинна медична карта від 26.10.2024.
В обґрунтування заяви посилається на те, що 19.08.2024 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , після чого він змінив свою дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».
Станом на день укладання шлюбу він був і є військовослужбовцем. Військовий квиток отриманий до укладання шлюбу, тому його прізвище було зазначено як « ОСОБА_4 ».
Знаходячись на території ведення бойових дій, під час виконання бойового завдання 26.10.2024 року він отримав поранення: кульове поранення лівого плеча, вибухові осколкові травми, тощо. 
У період з 27.10.2024 року по 20.12.2024 року заявник ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні після поранення. Відповідно до медичних виписок, виданих КНП "БАГАТОПРОФІЛЬНА ЛІКАРНЯ №17" та КНП КОР "КИЇВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ", його прізвище було вказано як « ОСОБА_4 », на підставі наданого військового квитка. Крім того, всі інші лікарські документи, видані під час його лікування, також оформлені на прізвище « ОСОБА_4 ».
Лише 10.04.2025 року у його особову справу військовослужбовця були внесені відомості про зміну прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 », на підставі наказу № 107мтд від 10.04.2025 р в/ч НОМЕР_1 НГУ. 
Через те, що відомості про зміну прізвища були внесені до його особової справи лише 10.04.2025 року, частина документів видана на прізвище « ОСОБА_4 », а частина на прізвище « ОСОБА_4 », що створює йому суттєві перешкоди у оформленні статусу учасника бойових дій (УБД), що і стало підставою для звернення до суду (а.с. 1-61, 77-157).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17.11.2025 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 158).
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Малиновська В.А., підтримали заяву з підстав, викладених у ній та просили задовольнити.
У судовому засіданні представник заінтересованої особи Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Нестерова К.Ю. заперечувала проти задоволення заяви та зазначила, що необхідності звертатися до суду не було, оскільки існує досудовий порядок вирішення цього питання.
Заслухавши учасників справи та їх представників, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані заявником докази, суд вважає, що підстав для задоволення заяви немає, з огляду на наступне.
Заява подана у відповідності до вимог ст. 4 ЦПК України, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Така заява подана у відповідності до вимог ст. 19 ЦПК України оскільки суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин і цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку окремого провадження.
Згідно вимог ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження як вид непозовного цивільного судочинства, де розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно вимог ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, тому в таких випадках, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.
Це означає, що в судовому порядку можна встановити факт належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим, оскільки згідно норм процесуального права передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Виникнення особистих майнових і немайнових прав громадян, їх зміну та припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними доказами, як то: свідоцтвами, довідками та іншими документами, які видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість виправлення допущених помилок тощо), тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що має юридичне значення.
Факт належності документів особі встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.
Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року зі змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 року № 15 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, в тому числі довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням.
Суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 644/6274/16-ц від 22.08.2018 року та в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.08.2018 року по справі № 545/1472/17 (провадження № 61-1584св17) зазначено, що «при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства».
Водночас суд враховує, що зазначені у заяві про встановлення юридичного факту документи (довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виписка із карти амбулаторного хворого, виписка з історії хвороби, консультативне заключення, довідка ВЛК, первинна медична карта) не є правовстановлюючими документами.
Аналогічного висновку дійшли Вінницький апеляційний суд у постанові від 28.01.2025 року у справі № 127/38124/24 (провадження № 22-ц/801/252/2025), Чернігівський апеляційний суд у постанові від 10.07.2023 року у справі № 750/8334/23 (провадження № 22-ц/4823/1018/23), Черкаський апеляційний суд у постанові від 18.12.2024 справа № 691/1075/24 (провадження 22-ц/821/1899/24), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08.06.2022 року у справі № 127/12175/21 (провадження № 61-1151св22).
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в своїй постанові від 23 травня 2022 року у справі №539/4118/19 наголосила, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах.
Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 81 КПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд встановив, що заявником ОСОБА_1 не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідних установ, зокрема до військово-лікарської комісії, КНП Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» та інших органів, з метою виправлення розбіжностей у написанні його прізвища у виданих йому документах.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що заявник звертався із заявами про видачу нових документів із зазначенням актуального прізвища « ОСОБА_4 ». Доказів на підтвердження протилежного суду не надано.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заявником не доведено неможливість усунення зазначених розбіжностей у позасудовому порядку, що є необхідною умовою для задоволення заяв у справах окремого провадження.
У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.
Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України, при ухваленні судового рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 141, 247, 263-265, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа Департамент соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили через тридцять днів з моменту складання його повного тексту.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з моменту складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день складання його повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили, якщо його не скасовано, у разі повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження, закриття апеляційного провадження або відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Суддя:     Осіпенко Л.М.