В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 936/416/26 
Провадження № 1-кп/936/96/2026 
01.04.2026 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №12026078090000017 від 03.03.2026 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кічерний, Воловецького району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 01.03.2026, близько 18 години 00 хвилин, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки із своєю мамою ОСОБА_4 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно пальцями рук схопив потерпілу ОСОБА_4 за шию та почав стискати, після чого відштовхнув її від себе, в результаті чого, згідно висновку судово-медичної експертизи спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця шиї.
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця шиї за ступенем тяжкості згідно наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Пункту 2.3.5 кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що не потягло за собою короткочасного розладу здоров?я, чи незначної стійкої втрати працездатності.
Прокурор зазначив в обвинувальному акті клопотання про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Згідно з ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до частини 4 ст. 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За вимогами частини 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що згідно із заявою від 26.03.2026 обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а також згідний із встановленими дізнанням обставинами.
Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням обставини.
Обвинувачений ОСОБА_3 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердила захисник адвокат ОСОБА_5 .
Крім цього, у відповідності з письмовою заявою потерпілої ОСОБА_4 від 26.03.2026, вона не заперечує проти розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_3 у спрощеному провадженні, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, згідно з якими особі, яка вчинила кримінальне правопрушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у ст. 50 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, яке є проступком, особу винуватого, який раніше не судимий, у КНП "Воловецька центральна лікарня Воловецької селищної ради" на обліках у лікаря- нарколога, лікаря-фтизіатра не перебуває, добре характеризується по місцю проживання, не працює.
Відповідно до довідки директора КНП "Воловецька центральна лікарня" Воловецької селищної ради від 10.03.2026 №45/01.10, ОСОБА_3 перебуває на обліку в лікаря- психіатра з діагнозом розумова відсталість. Інформації щодо встановлення ОСОБА_3 групи інвалідності в матеріалах кримінальногопровадження немає. 
Згідно з висновком експерта Закарпатської філії судових експертиз ДУ "Інститут судової психіатрії МОЗ України" №80 від 12.03.2026, на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження №12026078090000017, медичної документації, даних освідчення, судово-психіатрична експертна комісія приходить висновку, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді Легкої розумової відсталості (помірної дебільності) (F70). Разом з цим, ці порушення не позбавляють його здатності усвідомлювати фактичний характер та суспільну небезпечність своїх дій і керувати ними.
Відповіді на питання, поставлені експерту (експертам): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді Легкої розумової відсталості (помірної дебільності) (F70); по психічному стану ОСОБА_3 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та може у теперішній час; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує, ознак алкогольної залежності ОСОБА_3 не виявляє, протиалкогольного лікування не потребує.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень буде відповідати кримінальне покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.
Крім цього, у відповідності до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, зобов`язавши його пройти програму для кривдникі на строк один місяць.
На думку суду, саме таке покарання доцільне для профілактики вчинення обвинуваченим нових злочинів, буде найбільш відповідати принципам та меті його призначення, зазначене випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції. Також такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (рішення ЄСПЛ у справі "Скоппола проти Італії" від 17.09.2009).
Процесуальних витрат та речових доказів немає.
Цивільний позов не пред`являвся.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-382 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати щодо ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого направити його для проходження програми для кривдників строком на один місяць.
Виконання проходження ОСОБА_3 програми для кривдників доручити Жденіївській селищній раді Мукачівського району Закарпатської області.
Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1