КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2026 року м. Київ справа №320/27330/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області від 28.02.2024 №262240024246, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням записів, що містяться в копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.11.1980, а також дублікату трудової книжки серії НОМЕР_2 від 29.10.2004 - з моменту звернення із заявою про призначення пенсії 04.01.2024.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак пенсійним органом було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду залучено до справи в якості відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що за результатами розгляду заяви та доданих документів пенсійним органом було прийняте правомірне рішення, оскільки відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV у позивача відсутній необхідний страховий стаж.
Позивач подала відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України про що свідчить паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 16.10.2001.
Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклав шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.04.1983 запис №4. Після укладання шлюбу присвоєні прізвища дружині - ОСОБА_4 . 
Відповідно до архівного витягу Шевченківської районної державної адміністрації від 08.01.2020 №12-17/03 ОСОБА_3 прийнята на роботу з 19.11.1980 на посаду швея-мотористка (наказ №377-о/с про прийняття на роботу від 18.11.1980). В даному витязі вказано, що відповідно до наказу №507-о/с від 21.10.1982, ОСОБА_3 було звільнено 22.10.1982 з посади швея-мотористка за власним бажанням.
Відповідно до архівної довідки філіалу Центрального архіву Центрального воєнного округу селища Уральський міністерства оборони російської федерації від 28.02.2020 №26-2/519 вказано, що ОСОБА_1 працювала молодшою медичною сестрою з догляду за хворими психіатричного відділу з 05.09.1986 та звільнено за власним бажанням з 02.01.1989 (наказ командира військової частини НОМЕР_5 №199 від 05.09.1986, наказ командира військової частини НОМЕР_5 №1 від 02.01.1989).
Відповідно до довідки №288 про стаж роботи ОСОБА_1 акціонерного товариства "Воєнторг-Схід" ОСОБА_1 з 26.05.1989 прийнята на роботу учнем продавця у відділ "Одягу" відповідно до наказу директора Окружного універмагу по о/с №31 від 26.05.1989. З 04.09.1989 звільнена за власним бажанням відповідно до наказу директора директора Окружного універмагу по о/с №73 від 02.09.1989.
Відповідно до архівної довідки філіалу Центрального архіву міністерства оборони російської федерації від 06.05.2020 №20/3/1179 ОСОБА_1 у зв`язку з переведенням з воєнної частини НОМЕР_6 прийнято на посаду старший нормувальник з 16.05.1990 ( наказ командира військової частини НОМЕР_7 №76 від 16.05.1990) та з 04.01.1992 звільнено за власним бажанням ( наказ військової частини НОМЕР_7 №171 від 28.12.1991).
Відповідно до архівної довідки федеральної державної казенної установи "Центральний архів міністерства оборони російської федерації" від 05.02.2020 №2/109805 ОСОБА_1 прийнято в секретну частину справознавцем ( наказ військової частини НОМЕР_6 №352 від 18.09.1989) та з 15.05.1990 було звільнено за власним бажанням у зв`язку з переведенням у військову частину НОМЕР_7 (наказ командира військової частини НОМЕР_6 №192 від 14.05.1990).
04.01.2024, по досягненню 60 років, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного органу у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, було прийнято рішення № 262240024256 від 10.01.2024, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні відповідач зазначив, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" необхідний страховий стаж становить з 01 січня по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.
Вік заявника 60 років 7 місяців, страховий стаж 28 років 5 місяців 23 дні.
До страхового стажу не зараховано:
- 19.11.1980 по 22.10.1982, оскільки цей період роботи підтверджений копією трудової книжки НОМЕР_1 від 01.11.1980, що не відповідає п. 1.5 Порядку подання та оформлення документів
Вказану заяву розглянуло ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та 10.01.2024 прийняло рішення №262240024246 про відмову позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного страхового стажу.
Зокрема, у спірному рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 05 місяців 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії.
До страхового стажу не зараховано періоди:
- 19.11.1980 по 22.10.1982 - необхідно підтвердити уточнюючою довідкою, оскільки цей період роботи підтверджений копією трудової книжки НОМЕР_1 від 01.11.1980, що не відповідає пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії;
- 26.05.1989 по 04.09.1989, довідка №5168 від 22.10.2021, оскільки відсутня гербова печатка або апостиль;
- 22.03.1993 по 01.02.1997, довідка №179/1/254 від 09.01.2020, оскільки в довідці відсутні номери наказів про прийняття та звільнення.
Дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату - 28.11.2026.
21.02.2024 позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, було прийнято рішення № 262240024256 від 28.02.2024, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
У вказаному рішенні пенсійний орган зазначив, що страховий стаж позивача становить 25 років 10 місяців 1 день;
До страхового стажу не зараховано;
- періоди роботи в російській федерації з 05.09.1986 по 02.01.1989, з 26.05.1989 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 15.05.1990, з 16.05.1990 по 04.01.1992, оскільки трудова книжка надана в копії, а довідки не містять апостиль;
- не враховано догляд до 3-х річного віку за дитиною 09.02.1994, згідно з свідоцтвом про народження, яке не містить штамп про отримання паспорта, паспорт дитини надано в копії;
- з 19.11.1980 по 21.10.1982, оскільки в наказі на звільнення ім`я та по батькові зазначено не повністю.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає.
На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058).
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058 починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Частиною 2 ст. 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, що починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.
Частиною 3 статті 26 Закону №1058 передбачено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку №637 підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Порядок №22-1).
Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший; заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Відповідно до абзаців першого-третього пункту 1.8 розділу I Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів). Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Згідно з абзацами першим, другим підпункту 3 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
За приписами пункту 2.10 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Відповідно до абзаців першого-другого пункту 2.23 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.
Згідно з абзацом третім пункту 2.23 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Відповідно до абзаців першого, п`ятого-шостого, восьмого-дев`ятого, дванадцятого пункту 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.
Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Отже, з аналізу вищенаведених положень Порядку № 637 та Порядку № 22-1 слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є саме оригінал трудової книжки, а за відсутності оригіналу трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Щодо тверджень відповідача про необхідність проставлення апостилю компетентним органом держави в довідках на підтвердження періодів роботи з 05.09.1986 по 02.01.1989, з 26.05.1989 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 15.05.1990, з 16.05.1990 по 04.01.1992, суд зазначає наступне.
Згідно з статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
23.12.2022 набрав чинності Закон України від 01.12.2022 № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з рф дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" передбачено вихід України з Угоди від 13.03.1992. Крім того, з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді від 13.03.1992.
Після зупинення дії Конвенція 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з російською федерацією щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених у російській федерації, незалежно від дати їх видачі, посвідчення.
Офіційні документи, видані компетентними органами російської федераці, приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку шляхом проставлення апостилю.
Водночас за результатами письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав стосовно рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023.
Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до архівної довідки філіалу Центрального архіву Центрального воєнного округу селища Уральський міністерства оборони російської федерації від 28.02.2020 №26-2/519 вказано, що ОСОБА_1 працювала молодшою медичною сестрою з догляду за хворими психіатричного відділу з 05.09.1986 та звільнено за власним бажанням з 02.01.1989 (наказ командира військової частини НОМЕР_5 №199 від 05.09.1986, наказ командира військової частини НОМЕР_5 №1 від 02.01.1989).
Відповідно до довідки №288 про стаж роботи ОСОБА_1 акціонерного товариства "Воєнторг-Схід" ОСОБА_1 з 26.05.1989 прийнята на роботу учнем продавця у відділ "Одягу" відповідно до наказу директора Окружного універмагу по о/с №31 від 26.05.1989. З 04.09.1989 звільнена за власним бажанням відповідно до наказу директора директора Окружного універмагу по о/с №73 від 02.09.1989.
Відповідно до архівної довідки філіалу Центрального архіву міністерства оборони російської федерації від 06.05.2020 №20/3/1179 ОСОБА_1 у зв`язку з переведенням з воєнної частини НОМЕР_6 прийнято на посаду старший нормувальник з 16.05.1990 ( наказ командира військової частини НОМЕР_7 №76 від 16.05.1990) та з 04.01.1992 звільнено за власним бажанням ( наказ військової частини НОМЕР_7 №171 від 28.12.1991).
Відповідно до архівної довідки федеральної державної казенної установи "Центральний архів міністерства оборони російської федерації" від 05.02.2020 №2/109805 ОСОБА_1 прийнято в секретну частину справознавцем ( наказ військової частини НОМЕР_6 №352 від 18.09.1989) та з 15.05.1990 було звільнено за власним бажанням у зв`язку з переведенням у військову частину НОМЕР_7 (наказ командира військової частини НОМЕР_6 №192 від 14.05.1990).
Таким чином, оскільки позивач набув спірний стаж до вказаної дати, суд розглядає справу за нормами законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі з урахуванням Угоди.
Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Статтею 7 Угоди між урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі Угода від 14.01.1993) встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Зі змісту наведених положень Угоди від 14.01.1993 суд дійшов висновку, що її положення розповсюджуються також і на питання пов`язані із зарахуванням періодів роботи на території інших держав до страхового стажу та обчислення пенсій, пов`язаних і з їх перерахунком. Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території російської федерації або на підприємстві зареєстрованому на території російської федерації після 13.03.1992, то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в російську федерацію. Тобто існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.
Отже стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.
Крім того, відповідно до статті 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.
Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів" від 15.04.1994, ратифікованої Законом України від 11.07.95 N 290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
Тобто, обчислення стажу роботи позивача здійснюється згідно з законодавством російської федерації, на території якої у спірний період відбувалась його трудова діяльність.
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка була чинною на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російської федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 05.09.1986 по 02.01.1989, з 26.05.1989 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 15.05.1990, з 16.05.1990 по 04.01.1992.
Щодо не зарахування періоду роботи з 19.11.1980 по 21.10.1982, оскільки в наказі на звільнення ім`я та по батькові позивача зазначено не повністю, суд зазначає наступне.
Як зазначалось судом раніше, що з архівної довідки Шевченківського районного в місті Києві державної адміністрації від 08.01.2020 №12-17/03 вбачається, що позивач була прийнята на роботу 19.11.1980 на посаду швеї-мотористки, що підтверджується наказом №377-о/с від 18.11.1980, та звільнена з цієї ж посади відповідно до наказу №507-о/с від 21.10.1982 за власним бажанням. При цьому у наказі про звільнення ім`я та по батькові зазначені у вигляді ініціалів - ОСОБА_3 , що саме по собі не спростовує належність зазначеного документа позивачу, оскільки збігаються прізвище, місце роботи, посада та період роботи. 
Суд враховує, що використання ініціалів у кадрових документах того часу було поширеною практикою ведення діловодства, а тому зазначення імені та по батькові не повністю не може бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи до трудового (страхового) стажу позивача.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 19.11.1980 по 21.10.1982.
Щодо не врахування період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки у свідоцтві про народження відсутній штамп про отримання паспорта, паспорт дитини надано в копії, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.
Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.
Пунктом 11 Порядку №637 визначено, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.
Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.
Суд зауважує, що вказана норма не передбачає наявності у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта для врахування періоду догляду за такою дитиною до страхового стажу особи. Не доведено відповідачем і того, що до досягнення дітьми 3-річного віку позивач працював та цей стаж врахований під час визначення права на отримання пенсії.
Таким чином, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі або свідоцтва про народження або паспорта.
При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.
Відповідачем не аргументовано необхідність подання свідоцтва про народження дитини з обов`язковим штампом про отримання паспорта, а також оригінал паспорту дитини з посиланням на відповідні вимоги законодавства, тому такі доводи є безпідставними.
Таким чином, не зарахувавши позивачу періоду догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3 до страхового стажу, відповідач діяв не правомірно.
Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Полтавській області від 28.02.2024 №262240024246.
При цьому ефективним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи з 05.09.1986 по 02.01.1989, з 26.05.1989 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 15.05.1990, з 16.05.1990 по 04.01.1992, з 19.11.1980 по 21.10.1982 та період догляд до 3-х річного віку за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Водночас, щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає наступне.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Призначення та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.
Зважаючи на встановлені обставини справи, норми чинного законодавства, з метою правильного та ефективного способу захисту порушеного права суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.
Таким чином, позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.02.2024 №262240024246 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.09.1986 по 02.01.1989, з 26.05.1989 по 04.09.1989, з 18.09.1989 по 15.05.1990, з 16.05.1990 по 04.01.1992, з 19.11.1980 по 21.10.1982 та період догляд до 3-х річного віку за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927). 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.