ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2275/26 Справа № 214/621/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.А., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Лідовська А.А.
сторони справи:
заявник – ОСОБА_1 
боржник - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Малаховською І.Б. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, (дата складання повного судового рішення не зазначена)
В С Т А Н О В И В
20 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходів та заробітків щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.
Заява обґрунтована тим, що судовим рішенням місце проживання дітей визначено із батьком - заявником по справі. Боржник ухиляється від обов`язку утримувати дітей, хоча працевлаштована та має можливість сплачувати кошти на утримання дітей.
24 лютого 2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.01.2025 і до досягнення дітьми повноліття.
05 березня 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд даного судового наказу за нововиявленими обставинами.
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 в даний час проходить військову службу в ЗСУ та не проживає разом із дітьми, що підтверджується актом від 04.03.2025 року, затвердженим ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР». 
Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявницею не доведено правових підстав для скасування судового наказу, зокрема, що є інше судове рішення про визначення місця проживання дітей, не із батьком - заявником про видачу судового наказу, а з нею чи іншою особою.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить дане рішення скасувати, переглянути судове рішення про видачу судового наказу від 24 лютого 2025 року та у видачі судового наказу відмовити.
Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що діти фактично не проживають із стягувачем ОСОБА_1 , тоді як фактично за наданим нею актом проживають із нею. 
Правом надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористався. 
В судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Страх В.О. надав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі та участі ОСОБА_1 . 
Заслухавши суддю доповідача, представника Литовської Д.М. ШанінаА.С., який підтримав доводи апеляційної скарги з викладених у ній підстав, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог за наявними у справі матеріалами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що судовим наказом, виданим 24 лютого 2025 року Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.01.2025 і до досягнення дітьми повноліття.
Місце проживання дітей із батьком – стягувачем за даним судовим наказом ОСОБА_1 визначено постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.01.2020 року.
Іншого рішенням суду про місце проживання дитини з іншим із батьків – апелянткою по даній справі, не ухвалено.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки вони зроблені на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, відповідають їм, є законними та обґрунтованими з огляду на таке.
Судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (пункти 4 і 5 частини першої статі 161 ЦПК України).
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частина восьма статті 170 ЦПК України).
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами передбачено у статтях 423-429 глави 3 розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.
Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) установлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду(частина друга статті 423 ЦПК України).
Тобто нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 726/938/18).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18).
Чинний ЦПК України містить і перелік підстав, які виключають можливість перегляду судового рішення.
За частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 423 ЦПК України).
Колегія суддів установила, що головним та єдиним доводом заяви ОСОБА_2 про перегляд судового наказу від 24 лютого 2025 року факт служби батька дітей в ЗСУ та фактичне проживання дітей разом із нею.
В якості доказів того, що діти сторін проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, ОСОБА_2 надано акт про проживання від 04.03.2025, складений мешканцями будинку ; АДРЕСА_1 . При цьому в даному акті не зазначено протягом якого часу діти проживають із ОСОБА_2 за вказаною в акті адресою (а.с.68).
Заперечуючи проти поданої ОСОБА_2 заяви про перегляд, заявник пояснив, що вона, дізнавшись про виданий судовий наказ, самовільно змінила місце проживання старшої дитини, не повернувши її додому після відвідин матері, молодшу доньку не відбирала щодо даних обставин він давав пояснення поліції, копію яких додав до справи (а.с83).
Колегія суддів дослідила вказані докази та дійшла висновку про те, що доводи ОСОБА_2 , викладені у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами не знайшли свого підтвердження враховуючи таке.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина п`ята статті 183 СК України).
У постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 359/10050/19 викладено висновок про те, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти.
Аліменти - це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. У зв`язку з цим проживання дітей з батьком протягом тривалого часу може бути підставою для припинення стягнення з нього аліментів на користь матері, яка з дітьми не проживає (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц).
Наданий апелянткою акт про проживання від 04 березня 2026 року не містить інформації про період проживання дітей із матір`ю, а з огляду на неспростовані заперечення батька, що молодша донька залишилася із ним і не була утримана матір`ю, виникають сумнів щодо того, наскільки правдиву інформацію з проводу проживання обох дітей із матір`ю викладено в даному акті.
Інших судових процесів з приводу визначення місця проживання дітей матір`ю ОСОБА_2 ініційовано не було.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Крім того ОСОБА_2 , не надано доказів того, що саме вона одноособово і протягом якого часу несе витрати на утримання дітей.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов повністю законного й обґрунтованого висновку про недоведеність доводів та вимог ОСОБА_2 , викладених у заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів встановила, що при вирішенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені апелянткою судові витрати залишаються за нею.
Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01 квітня 2026 року.

Головуючий 
Судді