ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/457/26 
провадження № 3/0285/420/26 
12 лютого 2026 року м. Звягель

Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О. О., при секретарі судового засідання Клечковській М. М.,
з участю:
особи, відносно якої складено протокол, ОСОБА_1 ,
прокурора Коки С. Л. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний матеріал, який надійшов
від Управління стратегічних розслідувань в Житомирській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України
за ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення
відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 ,
уродженки, зареєстрованої та яка проживає в АДРЕСА_1 ,
працює діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , – 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 , будучи у період з 18.06.2024 по теперішній час діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 та, відповідно до п.п.«г» п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі – Закон) суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог ч.1 ст.45 Закону, несвоєчасно, без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2024 рік поза межами встановлених строків (не пізніше 31.03.2025), а саме 09.04.2025.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала, щиро розкаялась, пояснила, що з антикорупційним законодавством України ознайомлена, однак несвоєчасно подала декларацію за 2024 рік через те, що була заклопотана службовими справами та з 28.03.2024 по 07.04.2024 знаходилась на стаціонарному лікуванні у зв`язку з анемією під час вагітності. Злісного умислу на неподання декларації не мала, просила закрити справу за малозначністю вчиненого нею діяння.
Прокурор протокол підтримав, долучив висновок в порядку ч.1 ст.250 КУпАП, вважає доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого корупційного правопорушення. Відомостей щодо обставин, які об`єктивно могли завадити ОСОБА_1 в поданні декларації у встановлений законом строк не надано, а велике навантаження на роботу жодним чином не засвідчує, що ОСОБА_1 не мала можливості подати декларацію своєчасно, у визначений законом строк. 
Зазначив, що підстав для застосування до ОСОБА_1 ст.22 КУпАП немає, однак при виборі стягнення просив обмежитись штрафом у мінімальному розмірі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу наступного висновку.
Згідно ст.1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією, – це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені Законом вимоги, заборони та обмеження, тому вчинення такого діяння через необережність не виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Диспозиція ч.1 ст.172-6 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про фінансовий контроль, зокрема, за неподання або несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або подання завідомо недостовірних відомостей у декларації.
При кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП не вимагається встановлення та доведення таких кваліфікуючих ознак складу правопорушення як наявність корисливого або іншого особистого інтересу, а диспозиція цієї норми не має посилання на умисне вчинення діяння. Тому суб`єктивна сторона зазначеного правопорушення може характеризуватися як умисною формою вини так і у формі необережності. 
Згідно з вимогами ч.1 ст.45 Закону, особи, зазначені у п.п.«г» п.1 ч.1 ст.3 Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. 
Частиною 9 ст.20 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що на військових посадових осіб поширюється дія Закону.
Приписами ст.3 Закону визначено коло осіб, на яких поширює свою дію цей Закон, зокрема підпунктом «г» п.1 ч.1 ст.3 Закону передбачено його розповсюдження на військових посадових осіб Збройних Сил України.
Військовослужбовці, які проходять службу у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки або відряджені до них (крім осіб рядового складу підрозділів охорони відповідних центрів), відносяться до суб`єктів на яких поширюється дія Закону, зокрема правила стосовно строків подання декларацій (п.3 ч.7 ст.45 Закону).
У відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) №184 від 27.06.2024 старший солдат ОСОБА_1 призначена наказом НОМЕР_2 (по особовому складу) від 18.06.2024 № 93-РС на посаду діловода групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 27.06.2024 вважається такою, що справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків за посадою. Тож, у відповідності до Закону вона є суб`єктом, на якого поширюється його дія. 
Таким чином, відповідно до п.п.«г» п.1 ч.1 ст.3 Закону посада, яку займає ОСОБА_1 , віднесена до такої, на яку поширюється дія Закону, і тому вона є суб`єктом декларування і відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією. Як наслідок, вона зобов`язана виконувати вимоги Закону, у тому числі зазначених у ч.1 ст.45 вказаного Закону, тобто подавати щорічну декларацію про майновий стан. 
Правова основа презумпції знання законодавства – обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в ч.1 ст.68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення підтверджується даними, зафіксованими в протоколі про адміністративне правопорушення №148 від 21.01.2026; рапортом оперуповноваженого УСР в Житомирській області ДСР НПУ від 21.01.2026 про факт несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування; копією декларації ОСОБА_1 за 2024 рік із фіксацією дати і часу її подання – 09.04.2025; копією функціональних обов`язків діловода групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витягом з послужного списку ОСОБА_1 ; копією відомостей про доведення інформації про відповідальність за військові кримінальні та адміністративні правопорушення.
Строк подання декларацій за 2024 рік сплив о 00:00 год 01.04.2025.
Декларація за 2024 рік подана ОСОБА_1 о 12:52 год 09.04.2025. 
Днем виявлення правопорушення, пов`язаного з корупцією, є день, коли суб`єкт складання протоколу про адміністративне правопорушення отримав відомості, беззаперечні та достатні для встановлення складу адміністративного правопорушення. 
Правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 , виявлене 21.01.2026, тобто момент, коли особою, уповноваженою на складання протоколу, зібрано та проаналізовано докази та зроблено висновок про наявність в діях особи складе адміністративного правопорушення.
Родовим об`єктом корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, виступають суспільні відносини, якими визначаються зміст та порядок законної діяльності суб`єктів владних повноважень, встановлений відповідними нормативними актами.
Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходів для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 та є обов`язковими для України.
Матеріалами адміністративної справи не підтверджено, що причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації були поважними, об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення особи та які пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами. Наданий нею листок непрацездатності №329 від 07.04.2025 та виписка-епікріз №4285 підтверджують перебування на стаціонарному лікуванні лише в період з 28.03.2025 до 07.04.2025, однак жодним чином не свідчать про неможливість подання декларації до цього строку.
Оцінюючи надані докази, приходжу висновку, що ОСОБА_1 вчинила корупційне порушення, та її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 172-6 КУпАП. За таких обставин, її слід визнати винною у вчиненні вищезазначеного правопорушення. 
Обставинами, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , є щире каяття та перебування на лікуванні в зв`язку з вагітністю.
Обставин, які б обтяжували відповідальність, не встановлено. 
Особі, яка вчинила адміністративне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових порушень. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення беру до уваги характер вчиненого правопорушення; всі обставини справи в їх сукупності; особу ОСОБА_1 , яка вину визнала та вважаю, що до неї слід застосувати адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, – що буде необхідним для виправлення, достатнім для виконання завдань КУпАП та можливим недопущенням продовження вчинення правопорушень або настання більш тяжких наслідків.
Підстави для застосування іншого, більш м`якого або суворого стягнення, відсутні.
З винної особи також належить стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 33-35, 38, 40-1, 280, 283, 284 КУпАП,– 
ПОСТАНОВИЛА:
Визнати  ОСОБА_1 , винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, 
та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , в дохід держави 665,60 грн судового збору.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги на неї через Звягельський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О. О. Літвин