КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Справа № 753/350/26
Апеляційне провадження
№ 33/824/2322/2026 
ПОСТАНОВА

13 квітня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Рейнарт І.М., вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60грн.
На вказану постанову 1 квітня 2026 року ОСОБА_1 через електронний кабінет усистемі «Електронний суд» подав апеляційну скаргу до Дарницького районного суду міста Києва, яка разом з матеріалами справи надійшла до Київського апеляційного суду 7 квітня 2026 року.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що перше судове засідання у даній справі було призначено на 16 січня 2026 року, однак, розуміючи неможливість бути присутнім на цьому засіданні з поважних причин, він завчасно та належним чином подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи.
ОСОБА_1 зазначає, що після цього суд першої інстанції призначив нове судове засідання на 6 лютого 2026 року, проте жодним чином його не повідомив про цю дату. 
ОСОБА_1 стверджує, що він не отримував жодних судових повісток чи повідомлень ані засобами поштового зв`язку (в тому числі електронною поштою), ані через месенджер (Viber), ані через офіційну підсистему «Електронний суд», а відтак суд першої інстанції не забезпечив його належного сповіщення та провів судове засідання за його відсутності.
Також ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова не надсилалася йому на поштову адресу та не була оприлюднена в його електронному кабінеті, а про її наявність він дізнався лише 25 березня 2026 року з ЄДРСР.
Вивчивши клопотання та матеріали справи, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Порядок оскарження постанов суду у справах про адміністративні правопорушення передбачений ст. 294 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже, строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2026 року закінчився 16 лютого 2026 року.
За загальним правилом, пропущений процесуальний строк підлягає поновленню, якщо причини його пропущення є поважними.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5-440кс(15)16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами. Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суді має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.
Разом з цим, поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьєв проти України).
З матеріалів справи вбачається, що матеріали за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 надійшли до Дарницького районного суду міста Києва 7 січня 2026 року.
Судове засідання призначено на 16 січня 2026 року.
16 січня 2026 року ОСОБА_1 через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подав клопотання до Дарницького районного суду міста Києва про відкладення розгляду справи (с.с 27).
Наступне судове засідання було призначено на 6 лютого 2026 року на 8год., про що ОСОБА_1 повідомлений судовою повісткою-повідомленням, направленої у застосунок «Viber».
Згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка», 16 січня 2026 року ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 о 9:56:40 доставлена судова повістка про виклик у судове засідання на 6 лютого 2026 року о 8:00 год. (с.с.30). 
Цей же номер телефону вказаний ОСОБА_1 у апеляційній скарзі.
Таким чином, ОСОБА_2 був повідомлений про судовий розгляд 6 лютого 2026 року протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, однак у судове засідання не з`явився, клопотання про його перенесення не подав, на власний розсуд розпорядившись своїми правами бути обізнаним про результати судового розгляду.
Згідно частини 1 статті 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Частина 1 статті 277-2 КУпАП визначає, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Отже, нормами КУпАП не визначений конкретний порядок направлення судових повісток особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відтак направлення судової повістки до застосунку «Viber» на телефонний номер, наданий ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вважається належним повідомленням про судове засідання.
Доводи ОСОБА_1 , що оскаржувана постанова також не надсилалася йому на поштову адресу та не була оприлюднена в його електронному кабінеті, є безпідставними, оскільки з наявного у матеріалах справи супровідного листа, вбачається, що копія постанови судді 9 лютого 2026 року була направлена на поштову адресу ОСОБА_1 (с.с 33), яка зазначена у протоколі про адміністративне правопорушення.
Крім цього, згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова судді Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2026 року була надіслана для оприлюднення 11 лютого 2026 року та надано загальний доступ 12 лютого 2026 року. Таким чином ОСОБА_1 мав можливість ознайомитися з текстом постанови та подати апеляційну скаргу у передбачений законом строк.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їй судового провадження, сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, будучи обізнаним про наявність протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, на розгляді у Дарницькому районному суді міста Києва, подавши 16 січня 2026 року клопотання про відкладення судового засідання, ОСОБА_1 повинен був цікавитися судовим провадженням.
Доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, не містять посилань на обставини, що об`єктивно унеможливили апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2026 року у передбачений законом строк.
Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд 6 лютого 2026 року протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно нього, мав можливість прийняти участь у судовому засіданні, а також мав можливість ознайомитися з постановою судді у Єдиному державному реєстрі судових рішень з 12 лютого 2026 року, однак своїм правом не скористався, будь-яких поважних причин не вчинення зазначених дій у клопотанні не навів, вважаю, що правових підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови судді не встановлено, тому такий строк поновленню не підлягає. 
Оскільки в поновленні строку на апеляційне оскарження відмовляється, апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду міста Києва від 6 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відмовити.
Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Рейнарт