Справа № 473/5878/25
Номер провадження1-кп/473/95/2026

ВИРОК
іменем України

"04" березня 2026 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мартинівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, сімейний стан – не одружений, на утриманні дітей не має, військовослужбовця Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, який на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
РНОКПП – НОМЕР_2 
в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 , 
неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , 
законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 – ОСОБА_6 , 
обвинувачений ОСОБА_7 , 

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним: 

23 жовтня 2025 року близько 18:00 години в селі Мартинівське Вознесенського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізаці та проходячи військову службу на посаді командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, перебуваючи на прилеглій ділянці вулиці, навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 , розташованого на вулиці Силакових, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження, наніс неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 один удар кулаком лівої руки в обличчя, в результаті чого заподіяв неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді синця в області нижньої повіки правого ока з переходом на праву виличну область, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження. 

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 . 

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного кримінального проступку при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстав для сумнівів при повному визнанні своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у суда немає, оскільки дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Підсумками судової медичної експертизи №220 від 24 жовтня 2025 року, відповідно до якого, на основі даних судово – медичного огляду потерпілого ОСОБА_5 2007 року народження, виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця в області нижньої повіки правого ока з переходом на виличну область. Вказане ушкодження виникло від травматичної дії тупого предмета, особливості контактної поверхні якого в морфології ушкодження не відобразилося, та могло утворитися від удару кулаком в обличчя. Не виключено в строк, за умов та обставин, на які вказав підекспертний ОСОБА_5 . Ушкодження у вигляді синця на обличчі, має незначні скороминущі наслідки, строком не більше шести днів, і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5 Правил судово – медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушколжень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Характер та локалізація ушкодження, відсутність інших характерних ушкоджень, унеможливлюють його утворення внаслідок падіння із вертикального положення на тверду площину. В момент отримання тілесного ушкодження, потерпілий міг знаходитись в лююбому положенні, відносно особи, що їх спричинила, зручному для їх нанесення. /а.к.п. 53 – 54/. 
Суд знаходить вірним висновок судової медичної експертизи №220 від 24 жовтня 2025 року, котрий прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, оскільки він отриманий в порядку, встановленому КПК України. 
Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 . 

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальний проступок, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 . 

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому. 

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в обвинувальному акті не зазначено. 

Мотиви ухвалення рішень щодо питань, які вирішуються судом та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком проти здоров`я особи. 
Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально – психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. 
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що за місцем проживання та військової служби він характеризується задовільно, має професійну технічну освіту, є військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, який на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді командира першого розвідувального відділення розвідувального взводу першого механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, сімейний стан – не одружений, на утриманні дітей не має, не отримував амбулаторної допомоги лікарів психіатра та нарколога Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, і на теперішній час він не перебуває на диспансерному обліку даних лікарів Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, є не судимим. /а.к.п. 69 – 76/.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, його наслідки для неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 та інші обставини кримінального провадження, при наявності пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обтяжуючих покарання обставин, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його ставлення до вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді штрафу, в межах визначених санкцією ч.1 ст.125 КК України для даного виду покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.
До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_7 не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу при ухваленні вироку відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 – 380 КПК України, суд 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому основне покарання в виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень на користь держави в особі Вознесенської міської ОТГ, р/р: UA128999980313090106000014446, отримувач: Миколаївське /тг міста Вознесенськ/ 21081100, код отримувача ЄДРПОУ: 37992030, банк отримувача: Казначейство України /ЕАП/, код класифікації доходів бюджету: 21081100, найменування штрафи та інші санкції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1