Справа № 183/2531/26
№ 3/183/915/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гузоватий О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Дніпропетровській області, стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 

за ч. 1 ст. 88-1 КУпАП,
в с т а н о в и в :

07 січня 2026 року приблизно об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи в м. Самар Дніпропетровської області, здійснювала реалізацію водних біоресурсів, а саме раків у кількості 35 штука, вагою 1 кілограм 375 грам, без документів, що підтверджують законність їх придбання, чим порушила вимоги п. 3.14 «Правил любительського і спортивного рибальства», ст. 37 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та ст. ст. 7, 63 ЗУ «Про тваринний світ».
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Крім того, остання достовірно знала, що стосовно неї складено протокол про адміністративне правопорушення, який направлений до суду. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. Тому, на підставі ст. 268 КУпАП суддя вирішив розглядати справу без участі ОСОБА_1 .
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, будучи обізнаною про складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення, про що свідчить її підпис у протоколі, не вжила заходів для явки до суду, не подала письмових заперечень проти протоколу, тому суд вважає, що наведена поведінка учасника процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Європейський Суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року наголосив, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Крім того, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також, стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони розглядати справи про адміністративні правопорушення за статтею 173-2 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Суд вважає встановленою вину ОСОБА_1 у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, на підставі таких доказів, досліджених судом: протоколу про адміністративне правопорушення, якими зафіксовано факт правопорушення; письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених нею у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що вона здійснював реалізацію раків без дозвільних документів; опису знарядь незаконного добування водних живих ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, спеціальних документів, водних живих ресурсів від 07.01.2026, згідно з яким за фактом виявленого правопорушення у ОСОБА_1 вилучено водні біоресурси, а саме раки у кількості 35 штук, вагою 1 кілограм 375 грам.
Так, відповідно до п. 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства забороняється продаж або скуповування риби, ікри і водних безхребетних та продуктів їх переробки без наявності документа, який підтверджує законність їх придбання, та сертифіката якості.
Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» у власності суб`єктів господарювання та фізичних осіб, іноземців, осіб без громадянства, а також іноземних юридичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища або розведені у штучно створених умовах, що підтверджено документами, які засвідчують законність їх набуття.
У відповідності до ст. ст. 7, 63 ЗУ «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу, вилучені із стану природної волі, розведені (отримані) у напіввільних умовах чи в неволі або набуті іншим не забороненим законом шляхом, можуть перебувати у приватній власності юридичних та фізичних осіб.
Законність набуття у приватну власність об`єктів тваринного світу (крім добутих у порядку загального використання) повинна бути підтверджена відповідними документами, що засвідчують законність вилучення цих об`єктів з природного середовища, ввезення в Україну з інших країн, факту купівлі, обміну, отримання у спадок тощо, які видаються в установленому законодавством порядку.
У передбаченому законом порядку права власників об`єктів тваринного світу можуть бути обмежені в інтересах охорони цих об`єктів, навколишнього природного середовища та захисту прав громадян.
Порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою відповідальність передбачену закону.
Під час розгляду справи судом знайшло підтвердження того, що вказані вимоги ОСОБА_1 були порушенні, оскільки дозвільні документи на живі біоресурси, а саме раки, на момент перевірки у неї були відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, а саме: порушення порядку збуту чи розповсюдження об`єктів тваринного світу.
Обставин, які пом`якшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
При накладенні стягнення, суд, керуючись ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан і обставини, що пом`якшують та обтяжують його відповідальність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 повинно бути застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 88-1 КУпАП з конфіскацією об`єктів тваринного світу, що у відповідності до ст. 23 КУпАП буде достатньою мірою відповідальності, яка досягне мети у вихованні правопорушника в дусі додержання Законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Так, у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розміру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, а тому, з правопорушника слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись статтями 33, 34, 35, 40-1, 88-1, 279, 280 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в : 

ОСОБА_1  визнати винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 88-1 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 510 гривень 00 копійок, з конфіскацією водних біоресурсів, а саме раків у кількості 35 штук, вагою 1 кілограм 375 грам, які були вилучені у ОСОБА_1 .
Стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 665 гривень 60 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим – протягом десяти днів з дня її винесення.
Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Постанова підлягає пред`явленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя      О.І. Гузоватий