Справа № 132/216/26
Провадження № 2/132/581/26 
РІШЕННЯ 
Іменем України

30 березня 2026 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Карнауха Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», поданим від його імені представником – адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов мотивовано тим, що 15.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі – ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено електронний договір про споживчий кредит № 7925457, відповідно до якого відповідачеві наданий кредит у сумі 3 000,00 грн строком на 105 днів.
26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №104-МЛ, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.
Станом на 05.01.2026 заборгованість ОСОБА_1 складає 10 091,25 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 2 700,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків становить – 7 091,25 грн та прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту становить – 300,00 грн, У зв`язку із порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем надіслано відповідачу письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. №23457321/2180 від 29.12.2025. Незважаючи на це, позичальник не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором.
За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №7925457 від 15.11.2023 у розмірі 10 091,25 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн судового збору та 8 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи
В позовній заяві ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» міститься клопотання розглянути справу за відсутності представника позивача. 
До суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 04.02.2026 надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 зобов`язати позивача надати: належним чином засвідчену копію договору факторингу (відступлення права вимоги), на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги; акт приймання-передачі прав вимоги з додатком, у якому зазначено саме його кредитний договір; докази повідомлення відповідача як боржника про зміну кредитора; детальний та обґрунтований розрахунок заборгованості із зазначенням періодів нарахування процентів та інших платежів. До надання зазначених доказів вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами.
Після цього до суду засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 05.02.2026 надійшли додаткові пояснення відповідача ОСОБА_1 , згідно із якими він не заперечує факт отримання кредитних коштів у розмірі 3000 грн, однак вважає, що нараховані проценти та штрафні санкції є надмірними, економічно необґрунтованими та такими, що порушують принцип справедливості й розумності. А тому просить у разі задоволення позову, визначити до стягнення лише фактично отриману суму кредиту, та зменшити розмір штрафних санкцій та процентів до розумного ті співмірного рівня. 
Будь-яких інших заяв та клопотань до суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.
21.01.2026 позовна заява надійшла до суду.
26.01.2026 судом отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.
Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 27.01.2026 прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено учасникам справи такі строки для подання заяв по суті справи: відповідачу – для подання відзиву на позов – не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; відповідачу – для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження – не пізніше 15 днів з дня отримання цієї ухвали; позивачу – для подання відповіді на відзив – не пізніше 5 днів з дня отримання відзиву на позов; відповідачу – для подання заперечень на відповідь на відзив – не пізніше 5 днів з дня отримання відповіді на відзив на позов.
Одночасно цією ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ «Універсал банк», які становлять банківську таємницю.
Вищезазначена ухвала була надіслана на адресу АТ «Універсал банк» для виконання в частині надання доказів; сторонам таким чином: позивачу - на електронну адресу та до електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», відповідачу - на його адресу:  АДРЕСА_1 . Однак, до суду 23.02.2026 повернувся конверт із відміткою АТ «Укрпошти» «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Разом з тим, 04.02.2026 відповідачем ОСОБА_1 було подано клопотання про витребування доказів, а саме: зобов`язати позивача надати належним чином засвідчену копію договору факторингу (відступлення права вимоги), на підставі якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги; акт приймання-передачі прав вимоги з додатком, у якому зазначено кредитний договір саме відповідача; докази повідомлення останнього як боржника про зміну кредитора; детальний та обґрунтований розрахунок заборгованості із зазначенням періодів нарахування процентів та інших платежів. 
05.02.2026 ОСОБА_1 надіслав до суду додаткові пояснення, згідно із якими останній не заперечує факт отримання кредитних коштів в розмірі 3000 грн, однак, вважає, що нараховані проценти та штрафні санкції є надмірними, економічно необґрунтованими та такими, що порушують принцип справедливості й розумності. А тому просить у разі задоволення позову, визначити до стягнення лише фактично отриману суму кредиту, та зменшити розмір штрафних санкцій та процентів до розумного ті співмірного рівня.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 15.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №7925457, відповідно до пункту 1.1. якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Сума (загальний розмір) кредиту становить 3 000.00 гривень та надається строком на 105 днів з 15.11.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. 
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.11.2023 (рекомендована дата платежу).
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).
Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30.11.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28.02.2024 (останнього дня строку кредитування). 
Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 908.50 грн в грошовому виразі та 61976.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 10357.00 грн в грошовому виразі та 17875.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 3907.50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 13357.00 грн. 
Комісія за надання кредиту: 300.00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 607.50 грн, які нараховуються за ставкою 1.35 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. 
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 9450.00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. 
Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 договору.
Згідно п.п. 2.1. п. 2 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Відповідно до п.п. 2.2.1.-2.2.3. п. 2 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1.-1.5.3. договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п.1.5.3. договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, та з інших причин визначена в п. 1.5.2 процентна ставка запропонована позичальнику протягом пільгового періоду зі знижкою і є меншою за стандартну ставку встановлену п.1.5.3. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, проценти протягом поточного періоду продовжують нараховуватися за стандартною ставкою згідно п.1.5.3. договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2. договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника.
Згідно із п.п. 2.4.1, 2.4.2 п. 2.4. договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п. 1.4. договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п.3.2.5., 3.2.6. договору. 
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для позичальника, якщо кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу, згідно п. 2.6. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів, згідно розділу 4 Договору. 
Підпунктом 6.1 договору передбачено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Згідно із п.п. 7.1 п. 7 договору цей договір (з додатками №1, №2, №3 та правилами) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього договору.
Також 15.11.2023 ОСОБА_1 підписав графік платежів за договором про споживчий кредит № 7925457 від 15.11.2023 (додаток № 1 до договору), заяву на отримання кредиту №7925457, що є додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 7925457 від 15.11.2023 та додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором (додаток № 3 до договору), де підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування; отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за таким договором. Підписання вказаних документів здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 756131.
Згідно із платіжним доручення № 115284183 від 15.11.2023 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 7925457.
26.03.2024 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) та ТОВ «Мілоан» (кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за договором про споживчий кредит № 7925457 від 15.11.2023.
Таким чином, з наданих позивачем матеріалів вбачається, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у відповідача наявна заборгованість у розмірі 10 091,25 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2700,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 7091,25 грн, прострочена заборгованість за комісіями 300,00 грн, про що свідчить розрахунок заборгованості.

V. Норми права, що регулюють спірні правовідносини, та оцінка суду.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідач шляхом введення одноразового ідентифікатора, отриманого від ТОВ «Мілоан», прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав договір, акцептувавши пропозиції товариства, тобто, договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, 15.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 7925457 (індивідуальна частина) у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом п.п. 10, 11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Статтею1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із платіжним доручення № 115284183 від 15.11.2023 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 7925457 (а.с. 14).
Крім того, відповідач ОСОБА_1 в своїй заяві до суду від 05.02.2026 вказав, що не заперечує факт отримання кредитних коштів.
Положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
26.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) та ТОВ «Мілоан» (кредитор) укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, у тому числі і за договором про споживчий кредит № 7925457 від 15.11.2023 (а.с. 16 на звороті – 26 на звороті).
Відповідно до п. 6.2.3 цього договору право вимоги переходить до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі вказаній в п. 7.1 цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенні до боржників стосовно їх заборгованості.
Згідно з п. 7.1 цього договору, в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання складає 2 222 047,80 грн без ПДВ. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору щодо кожного окремого боржника визначається згідно з додатком №1 до договору.
Факт оплати при здійснення відступлення права вимоги підтверджується платіжною інструкцією №406 від 26.03.2024 (а.с. 26).
Крім того, сторонами договору відступлення права вимоги підписано та скріплено печатками акт приймання-передачі реєстру боржників від 26.03.2024 до договору відступлення права вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 (а.с. 22, 25 на звороті).
Тобто, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №104-МЛ від 26.03.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №7925457, загальна сума заборгованості 10091,25 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 2700 грн, залишок по відсотках 7091,25 грн, залишок по комісії 300 грн (а.с. 26 на звороті).
Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Верховний Суд в постанові від 07.02.2018 в справі № 2-2035/11 виснував, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі № 2-1383/2010 зазначила, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідач не виконав свого зобов`язання, платежів для погашення заборгованості не здійснив ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «Мілоан». Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань у нього наявна заборгованість у розмірі 10 091,25 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 700,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 7 091,25 грн, прострочена заборгованість за комісіями 300,00 грн, про що свідчить виписка з особового рахунку.
Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. 
Відповідач ОСОБА_1 , заперечуючи розмір позовних вимог та правильність наведеного розрахунку, не надав суду власного контррозрахунку. При цьому суд звертає увагу, що розмір відсотків та комісії визначений відповідно до умов договору (а.с. 15).
Зокрема, відповідно до положень п. 2.3.1 договорупро споживчий кредит позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Якщо Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору.
Згідно із положеннями п. 2.3.2 договору про споживчий кредит у випадку, якщо позичальник протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації.
Розглядаючи клопотання відповідача про витребування у позивача копії договору відступлення права вимоги, акту-приймання передачі прав вимоги, доказів повідомлення відповідача про заміну кредитора, детального та обґрунтованого розрахунку заборгованості суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Водночас копії документів, які відповідач просить суд витребувати у позивача, долучено позивачем до позовної заяви та вони наявні в матеріалах справи, а також направлені позивачем відповідачу в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 43 ЦПК України. При цьому, до суду не надходило будь-яких заяв, клопотань відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.
Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про витребування копій документів є необґрунтованим, безпідставним, а тому, задоволенню не підлягає.
Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, вказує на обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем і наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів за кредитним договором суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, і загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача, становить 10 091,25 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2 700,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками 7 091,25 грн, прострочена заборгованість за комісіями 300,00 грн.

VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір в сумі 2662,4 грн необхідно стягнути на його користь з відповідача.
У поданому позові ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмір 8 000,00 грн.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із долученими до позовної заяви копіями документів між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025.
Обсяг виконаних робіт зазначено в акті № Д/12470 наданих послуг від 05.01.2026, згідно із яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надано правову допомогу на загальну суму 8 000,00 грн.
Відповідно до детального опису наданих послуг до акту № Д/12470 від 05.01.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 усна консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором: 0 год. 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи: 2 год. 00 хв.; погодження правової позиції клієнта у справі: 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта: 3 год. 30 хв. Усього 6 год. 30 хв. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 виснувала, що у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
З урахуванням наведених норм права, обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та адвокатських послуг, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги (всього 6 год. 30 хв.), обсягом наданих адвокатських послуг, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 8 000,00 грн, вимога про стягнення яких зазначена у позовній заяві, є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 250,00 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 84, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування у позивача копій документів – відмовити.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус) заборгованість за кредитним договором № 7925457 від 15.11.2023 у розмірі 10 091 (десять тисяч дев`яносто одна) грн 25 коп., з яких 2 700,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 091,25 грн - заборгованість за відсотками, 300,00 грн – заборгованість за комісією за видачу кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, адреса: м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 250 (три тисячі двісті п`ятдесят) грн.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники процесу:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», код ЄДРПОУ 35234236, адреса: м. Львів вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус. 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 30.03.2026.

Суддя          Н.П. Карнаух