Справа №: 452/305/26
Провадження № 3/452/251/2026

П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 березня 2026 року м.Самбір
суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від військової частини НОМЕР_1 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , -
-за ч. 4 ст. 172-11, ч. 3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , 21 січня 2026 року о 08.00год перебував території військової частини та виконував обов`язки військової служби за наявності ознак алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Крім того, згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 21 січня 2026 року об 11.00год самовільно залишив військову частину в умовах воєнного стану, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 172-11 КУпАП.
У суді ОСОБА_1 вину визнав повністю, пояснив про обставини вчиненого, щиро розкаявся, усвідомлюючи протиправність своїх дій, просив суворо не карати.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходжу до наступного висновку:
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
На підставі ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).
Частина 3 ст. 172-20 КУпАП передбачає відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в умовах особливого періоду.
Вина правопорушника у вчиненні адміністративного проступку стверджується, поясненнями самого правопорушника, актом службового розслідування, актом про відмову проходження медичного огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння від 21.01.2026р., іншими матеріалами, - а тому в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
При обранні виду та розміру стягнення, виходячи із матеріалів справи, приходжу до висновку, що особі слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Із копії посвідчення, серії від 8 березня 2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.
Відповідно до п. 13) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
На підставі викладеного, ОСОБА_1 необхідно звільнити від сплати судового збору. 
З приводу наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП слід зазначити наступне.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.
Європейський суд з прав людини у справах «Малофеева проти Pocії» рішення від 30 травня 2013 року заява № 36673 / 04) та «Карелін проти Pocії» заява № 926 / 08, рішення від 20 вересня 2016 року), серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Положенням ч. 4 ст. 172-11 КУпАП передбачена відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 виражається у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
17.03.2014 Указом Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 за №1126-VII цей Указ набрав чинності, його дію продовжено Указом Президента України 14.01.2015, а Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» на території України оголошено загальну мобілізацію та після його затвердження Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 за № 2105-ІХ цей Указ набрав чинності з дня фактичного початку воєнних дій, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону №1932-ХІІ та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року за №3543-ХІІ - 18.03.2014 розпочався особливий період, який триває наразі.
У відповідності до Указу Президента України від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 04.02.2022 №2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на сьогодні.
Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що дії правопорушника кваліфіковані за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, в якій зазначено, що відповідальність настає за дії вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Таким чином дослідивши матеріали справи, а саме, протокол про адміністративне правопорушення, встановлено, що фабула адміністративного правопорушення викладена в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідає об`єктивній стороні складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, в Україні на сьогодні воєнний стан, і такі дії особи були вчинені в умовах воєнного стану, що виключає відповідальність особи за вказаною частиною статті.
Як зазначалося, суд вирішує питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того в КУпАП відсутня норма, яка б передбачала перекваліфікацію судом дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 1) ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в діях особи відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП і провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Встановити ОСОБА_1 строк для добровільної сплати визначеної суми штрафу - 15 днів з дня вручення йому копії цієї постанови.
У разі несплати штрафу правопорушником у встановлений строк стягнути з ОСОБА_1 в порядку примусового виконання цієї постанови в дохід держави подвійний розмір штрафу, визначеного в постанові, тобто 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через місцевий суд протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя