Справа № 212/15208/25 
2/212/28/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В.; за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив таке.
До суду звернулася представниця позивача Паладич А.О. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяви із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не направляв.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості договором про надання споживчого кредиту № 8385121 від 14.10.2024, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, у розмірі 72 900,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту – 27 000,00 грн, заборгованості за відсотками – 32 400,00 грн, неустойки – 13 500,00 грн. Також просить стягнути судовий збір.
Позов обґрунтовано таким. 14.10.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено договір про надання споживчого кредиту № 8385121 з відповідачем у розмірі 22 000,00 грн. Крім того, 10.11.2024 року, з ініціативи позичальника, сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору про внесення змін до нього в частині суми кредиту – сторони погодили збільшити суму кредиту на 5 000,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданого кредиту становить 27 000,00 грн. Первісний кредитор виконав умови договору і додаткової угоди, перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, в свою чергу позичальник не виконав своїх зобов`язань за умовами договору щодо повернення коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Загальний розмір заборгованості становив 72 900,00 грн, яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту – 27 000,00 грн, заборгованості за відсотками – 32 400,00 грн, неустойки – 13 500,00 грн. 26.06.2025 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-15/25, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за договором № 8385121, за яким ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло прав кредитора відносно відповідача. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
На підтвердження обставини укладення кредитного договору та збільшення суми кредиту позивач надав: Договір № 8385121 про надання споживчого кредиту від 14.10.2024 з додатком (а. с. 6-16); Паспорт споживчого кредиту від 14.10.2024, (а. с. 18-19); Інформаційні повідомлення споживача (а. с. 20-21); Додаткову угода до Договору № 8385121 з додатком (а. с. 22-24); Паспорт споживчого кредиту до укладення додаткової угоди (а. с. 25-26); Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а. с. 27-38). 
На підтвердження обставини перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , позивач надав Лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з додатком (а. с. 45) та витяг, наданий ТОВ «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (а. с. 46). 
На підтвердження обставини відступлення права вимоги за Договором № 8385121 про надання споживчого кредиту від 14.10.2024 від первісного кредитора до позивача останній надав Договір факторингу № 01.02-15/25 від 26.06.2025 (а. с. 47-52), платіжну інструкцію від 26.06.2025 про сплату коштів за відступлене право вимоги (а. с. 56), першу та останню сторінки Реєстру боржників (а. с. 57), та Витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-12/25 від 26.06.2025.
Суд визнає обставину укладання Договору № 8385121 про надання споживчого кредиту від 14.10.2024, а також визнає укладення договору факторингу № 01.02-15/25 від 26.06.2025 року. Однак, дослідивши надані позивачем фрагменти реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-15/25 від 26.06.2026, суд не виявив у переліку боржників відповідача. Також у наданому позивачем Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу не збігається номер власне Договору факторингу – зазначено № 01.02-12/25 від 26.06.2025 року.
Отже, суд вважає недоведеною обставиною виникнення права вимоги у позивача стосовно відповідача про стягнення заборгованості за Договором № 8385121 від 14.10.2024 року. 
Згідно з ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, якою визначено змагальність серед основних засад цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У Постанові ВП ВС від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц міститься такий висновок щодо тягаря доказування: «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний… Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс» (п. 81).
Верховний Суд у своїй Постанові від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц зазначив, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача; пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.
Отже, стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до засади диспозитивності цивільного судочинства, визначеної ст. 13 ЦПК України, суд не може збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених самим ЦПК України. У цій справі відсутні підстави для збирання доказів судом, а тягар збирання і подання доказів повністю покладається на позивача.
Наданих суду доказів в їх сукупності - недостатньо для підтвердження обставини переходу права вимоги за договором позики до позивача. Оскільки ця обставина – не доведена (отже, не встановлені судом), не доведені підстава для виникнення у відповідача будь-яких зобов`язань повернути позивачу такі кошти та сплатити відсотки за користування ними, нараховані штрафні санкції тощо. У зв`язку з цим позов не підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати (судовий збір) належить покласти на позивача.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», ЄДРПОУ: 37616221; місцезнаходження: вул. Іллінська, буд. 8, м. Київ,.
Відповідач: ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 23 березня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець