Справа №345/153/26 
Провадження № 2/345/756/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е

17.03.2026 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Гапоненка Р.В. 
за участю секретаря судового засідання Баран В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник – адвокат Романів Оксана Павлівна до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду вищевказаним позовом, в якому просять визнати за ними право власності по 3/16 частини спадкового майна, а саме: житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свою позовну заяву мотивує тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору. На момент припинення колгоспного двору його членами були: ОСОБА_5 (мама), ОСОБА_6 (тато), ОСОБА_7 (її сестра), вона та ОСОБА_4 (брат). Виходячи з рівності часток усіх членів колгоспного двору, на час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року частка кожного, як членів колгоспного двору у майні колгоспного двору, у тому числі у праві власності на житловий будинок, мала становити 1/5 частка кожному. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідо ОСОБА_6 . Після смерті батька його частку 1/5 успадкували четверо осіб: дружина ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_4 . Після чого кожний має по 1/4 частині (1/5 / 4 = 1/20, 1/5 + 1/20 = 1/4).
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба ОСОБА_5 . За життя вона склала заповіт від 12.06.2013, яким все своє майно, що буде належати їй на час смерті, де б воно не знаходилось, а також все те на що за законом буде мати право заповіла в рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: частина домогосподарства АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжували проживати в господарстві, фактично спадщину прийняли. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання, захищаючи територіальну цілісність Батьківщини. 
15 листопада 2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. листом №1077/02-14 їм відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно.
Ухвалою суду від 21.01.2026 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.02.2026 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивачки подала до суду заяву, в якій розгляд справи просить провести за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 
З урахуванням положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про смерть серія НОМЕР_1 від 13.06.2016, № НОМЕР_2 від 18.01.2007 та № НОМЕР_3 від 20.01.2025.
Факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_4 , який являється їх батьком, підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 16.04.2025 та НОМЕР_5 від 19.10.1995.
Відповідно до заповіту від 20.06.2013, посвідченого секретарем Верхнянської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 40, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все майно, належне їй на день смерті, де б воно не знаходилось, із чого б не складалось, а також все те, що вона за законом буде мати право, заповіла в рівних частинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
15 листопада 2025 року приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б., листом №1077/02-14 позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на майно.
В житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 – чоловік, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 - дочка, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 – дочка та ОСОБА_4 - син, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суспільна група господарства станом на 15.04.1991 – колгоспний, що стверджується листом Врехнянської сільської ради від 18.11.2025 № 192/06-02.
Згідно з листом секретаря Верхнянської сільської ради від 17.02.2026 №41 в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_8 – племінник, ОСОБА_3 – сестра.
На будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 виготовлений технічний паспорт від 04.08.2025, а його інвентаризаційна вартість станом на 04.08.2025 становить 249091,00 грн., що підтверджується довідкою виданою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 00283 від 31.07.2025.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
З правового висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові Судової палати у цивільних справах від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14, встановлено, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Згідно зі Законом України «Про власність» з 15.04.1991 відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.
Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 
Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Зважаючи на те, що в колгоспному дворі за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то дане домоволодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/5 частці вказаного домоволодіння.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/5 частку будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. 
Відповідно до ст.ст. 1261 та 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
На день смерті ОСОБА_6 а спільно з ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_7 - дочка, ОСОБА_8 – онук, ОСОБА_9 – онука, ОСОБА_3 – дочка, ОСОБА_4 – син.
Таким чином мати ОСОБА_5 , та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , будучи спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 а, вважаються такими, що прийняли спадщину на належну йому частку домоволодіння, оскільки проживали спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від спадкового майна, у зв`язку з чим успадкували по 1/20 частці (1/5 частка, що належала йому, як члену колгоспного двору/ 4) домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/4 частку (1/5 частка, що належала їй, як члену колгоспного двору + 1/20 частка успадкована після смерті чоловіка) домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 на частину належного йому майна, вважається таким, що прийняву спадщину 1/8 частку (1/4 частка / 2) домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки проживав спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадкового майна.
За таких обставин, враховуючи, що  ОСОБА_4 , як члену колгоспного двору, належить 1/5 частка домоволодіння в АДРЕСА_1 , а також, що він являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька та спадкоємцем за заповітом після смерті матері, яка проживала зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, від спадкового майна не відмовлялася та звернулася зі заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, беручи до уваги, позивачі не можуть оформити свої спадкові права у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення позовної заяви та визнання за ними право власності по 3/16 частини спадкового майна, а саме: житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного ст.ст. 16, 392, 1217, 1220, 1223, 1225, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції від 18.07.1963), ст.ст. 13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_7 зареєстрованої по АДРЕСА_3 право власності на спадкове майно за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а саме, по 3/16 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за кожною.
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: