Справа № 386/229/26 
Провадження № 2/386/101/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року      селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді    Гарбуз О. С.
з участю: секретаря судового засідання  Хромей А.Р.,
відповідача        ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням,
встановив:
ОСОБА_2 13.02.2026 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням. Позов мотивує тим, що з ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2025 (справа 386/565/20) встановлено, що 25.02.2020 близько 15 години обвинувачений ОСОБА_1 вчинив відносно потерпілого ОСОБА_2 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 345 Кримінального кодексу України (далі - КК України) (погроза або насильство щодо працівника правоохоронного органу), ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 347 КК України (закінчений замах; умисне знищення або пошкодження майна працівника правоохоронного органу, працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця). Крім цього, з цієї ж ухвали суду відомо, що 25.02.2020 близько 15 години обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відносно потерпілого ОСОБА_2 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 345 КК України.
В результаті вчинення відповідачами зазначених кримінальних правопорушень, позивач поніс матеріальну та моральну шкоду. Цивільний позов позивача як потерпілого у кримінальному провадженні до відповідачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, оскільки, як вбачається з вищевказаної ухвали суду, кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав. Одночасно позивачу судом було роз`яснено право цивільного позивача на звернення до суду з тотожного змісту з позовом в порядку цивільного судочинства.
Позивач вказує, що відповідно до висновку судово-медичного експерта №29 від 03.04.2020 йому обвинуваченим ОСОБА_1 були спричиненні ушкодження у вигляді садни на четвертому пальці лівої кисті з незначним крововиливом. Наявність матеріальної шкоди обґрунтовується на: витратах на лікування: придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю; медичного обстеження. Позивачем було затрачено близько 500 грн на знеболюючі та мазі для усунення знешкоджень та набряків саден 4 пальця лівої кисті, однак чеки за придбані ліки та медикаменти не збереглись в зв`язку з не усвідомленням того, що відповідач ОСОБА_1 не буде мати наміру та бажання на відшкодування завданих збитків в добровільному порядку. Хоча чеки та записи за придбані ліки, медикаменти та інші послуги та товари через тривалий судовий розгляд, а також у зв`язку з не усвідомленням того, що відповідач не буде мати наміру та бажання на відшкодування завданих ним збитків в добровільному порядку, у позивача не збереглися, проте не повинно викликати сумніву, те, що характер та тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень потребував придбання ліків.
Також позивач вказує на те, що розміром витрат на надану правову допомогу у кримінальному провадженні (досудова та судова стадії) на підставі договору про надання правової допомоги №23 від 29.04.2020, додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №23 від 29.04.2020, розрахунку суми за надану правову допомогу від 07.09.2020, акту виконаних робіт (наданих послуг) від 07.09.2020 та розрахунку суми за надану правову допомогу від 13.10.2020, за надану йому правову допомогу адвокатом, він сплатив кошти в загальній сумі 5900 грн.
Позивач зазначає, що хоча від дня завдання тілесних ушкоджень станом на день звернення до суду з позовом його моральні страждання припинились, але тривали вони достатньо довго, близько одного місяця, тому вважає, що своїми діями ОСОБА_1 спричинив йому моральну шкоду в розмірі 7000 грн.
Зважаючи на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, позивач вважає доведеним і факт заподіяння йому моральної шкоди, яка була викликана стресом через вчинення щодо нього протиправних дій при виконанні службових обов`язків та заподіяння тілесних ушкоджень, що порушило звичайний спосіб його життя та порушило стосунки з оточуючими його людьми. Це пов`язано з тим, що у нього стала занижена самооцінка як особистості, а саме головне, як працівника поліції. Він втратив віру у справедливість, щодо авторитету серед колег та в цілому структури МВС. Крім того, через вчинені відносно нього кримінальні правопорушення, у нього, як наслідок, стало погіршення психологічного та фізичного стану, яке додало йому моральних страждань, адже навіть протягом тривалого часу відповідач ОСОБА_1 з урахуванням обставин справи, ступеня вини, не попросив навіть вибачення за свою неправомірну поведінку.
Наявність моральної шкоди обґрунтовується фізичним болем, які позивач поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Він переніс біль пов`язаний з нанесенням тілесних ушкоджень у вигляді садна на четвертому пальці лівої кисті з незначним, крововиливом; душевними стражданнями пережитими позивачем у зв`язку із приниженням його честі, гідності, престижу та ділової репутації; емоційним дискомфортом, пов`язаним з неналежними руховими функціями четвертого пальця лівої кисті. Після вчинених відносно нього кримінальних правопорушень, він відчував дискомфорт від вживання медичних препаратів для зниження болю.
Крім того, позивач вказує, що відповідно до висновку судово-медичного експерта №29 від 03.04.2020 йому обвинуваченим ОСОБА_3 були спричиненні ушкодження у вигляді садни лівої гомілки. Наявність матеріальної шкоди обґрунтовується на: витратах на лікування: придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю; медичного обстеження. Позивачем було затрачено близько 700 грн на знеболюючі та мазі для усунення знешкоджень та набряків саден лівої гомілки, однак чеки за придбані ліки та медикаменти не збереглись в зв`язку з не усвідомленням того, що відповідач ОСОБА_3 не буде мати наміру та бажання на відшкодування завданих збитків в добровільному порядку. Хоча чеки та квитанції за придбані ліки, медикаменти та інші послуги та товари у позивача не збереглися, проте не повинно викликати сумніву, те, що характер та тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень потребував придбання ліків.
Також позивач вказує на те, що розміром витрат на надану правову допомогу у кримінальному провадженні (досудова та судова стадії) на підставі договору про надання правової допомоги №23 від 29.04.2020, додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №23 від 29.04.2020, розрахунку суми за надану правову допомогу від 07.09.2020, акту виконаних робіт (наданих послуг) від 07.09.2020 та розрахунку суми за надану правову допомогу від 13.10.2020, за надану йому правову допомогу адвокатом, він сплатив кошти в загальній сумі 5900 грн.
Зважаючи на доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, позивач вважає доведеним і факт заподіяння йому моральної шкоди, яка була викликана стресом через вчинення щодо нього протиправних дій при виконанні службових обов`язків та заподіяння тілесних ушкоджень, що порушило звичайний спосіб його життя та порушило стосунки з оточуючими його людьми. Це пов`язано з тим, що у нього стала занижена самооцінка як особистості, а саме головне, як працівника поліції. Він втратив віру у справедливість, щодо авторитету серед колег та в цілому структури МВС. Крім того, через вчинені відносно нього кримінальні правопорушення, у нього, як наслідок, стало погіршення психологічного та фізичного стану, яке додало йому моральних страждань, адже навіть протягом тривалого часу відповідач ОСОБА_3 з урахуванням обставин справи, ступеня вини, не попросив навіть вибачення за свою неправомірну поведінку.
Наявність моральної шкоди обґрунтовується фізичним болем, які позивач поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Він переніс біль пов`язаний з нанесенням тілесних ушкоджень у вигляді садна лівої гомілки; душевними стражданнями пережитими позивачем у зв`язку із приниженням його честі, гідності, престижу та ділової репутації; емоційним дискомфортом, пов`язаним з неналежними руховими функціями четвертого пальця лівої кисті. Після вчинених відносно нього кримінальних правопорушень, він відчував дискомфорт від вживання медичних препаратів для зниження болю.
Як вбачається з долученої копії медичної картки амбулаторного хворого та довідки лікаря, позивач звертався за медичною допомогою до лікаря хірурга Голованівської ЦРЛ 26.02.2020 зі скаргами на болі в лівій гомілці нижній та середній третині, утруднення ходи внаслідок болю. Дані скарги хворий пов`язував з отриманою травмою внаслідок наїзду трактора під керуванням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лебединка.
У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3450 грн, яка складається з витрат на лікування в розмірі 500 грн та витрат, понесених за надану правову допомогу адвоката в розмірі 2950 грн, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 7000 грн; стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3650 грн, яка складається з витрат на лікування в розмірі 700 грн та витрат, понесених за надану правову допомогу адвоката в розмірі 2950 грн, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 7000 грн.
Ухвалою суду від 20.02.2026 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді у додаток «Viber» від 18.03.2026; 16.03.2026 позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що дійсно більше п`яти років тому відбулася подія, під час якої, його брата ОСОБА_4 затримали поліцейські. Його брат на тракторі поїхав до лісу, щоб забрати своїх рідних та жодних незаконних дій не вчиняв. На виклик брата, він разом з іншим братом ОСОБА_5 , прибули на місце події. Він видер свого брата з рук поліцейського і і вони всі разом втекли з місця події. Трактор забрав ОСОБА_6 . Зазначив, що він нікому тілесні ушкодження не наносив.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення 27.03.2026 під підпис рекомендованого листа, які направлявся з судовою повісткою-повідомленням; 14.04.2026 від представника відповідача ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, зазначила, що позовні вимоги відповідач не визнає у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог.
Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одними із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
За нормами частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року закрито кримінальне провадження №12020120130000073 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 246, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 347 КК України, відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 347 КК України та відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України (а.с. 18-31).
Як встановлено ухвалою суду від 03.03.2025, яка набрала законної сили 15.04.2025, 25.02.2020 близько 15.00 год. поліцейські ОСОБА_8 , Волосенко О.С. та Надольняк Г.В., перебуваючи, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №718 від 19.08.2017 «Про затвердження Правил носіння однострою поліцейських», в поліцейському однострої встановленого зразка із закріпленими на видному місці спеціальними жетонами поліцейського, несли службу в денному наряді патрульної поліції.
Виконуючи завдання по забезпеченню охорони прав і свобод людини, протидії злочинності та підтримання публічної безпеки і порядку, обслуговуючи виклик ITC «ІПНГХУ» Хе 491 Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, про здійснення незаконної порубки лісу, прибули до заповідного урочища «Лещівка», площею 28 га, розташованого у східній частині території Лебединської сільської ради біля с. Лещівка Голованівського району Кіровоградської області і є територією природо-заповідного фонду, де виявили двох осіб, а саме, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які намагалися забрати свіжозрізану деревину породи «Дуб» за допомогою знаряддя вчинення зазначеного кримінального правопорушення - трактора марки «МТ3-80», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні ОСОБА_10 та належить ОСОБА_11 . В подальшому, діючи у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», де визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, оскільки були достатні підстави вважати, що даний трактор є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, працівниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_2 25.02.2020 о 15.20 год. здійснено зупинення вказаного транспортного засобу, заблоковано його подальший рух, викликано на місце події слідчо-оперативну групу Голованівського відділу поліції ГУНП в області та, згідно з ч. 11 п. 1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України №575 від 07.07.2017, до її прибуття здійснювалася охорона місця події.
Проте, до місця події прибули ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які спільно з ОСОБА_10 вчинили конфлікт із працівниками поліції з приводу законності блокування руху вищезазначеного трактора «МТ3-80», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та непричетності, на їхню думку, ОСОБА_10 до незаконної порубки дерев.
В ході конфлікту ОСОБА_1 умисно, цілеспрямовано, жодним чином не будучи обмеженим з боку поліцейських, з метою спричинення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, підійшовши до дільничного офіцера поліції сектору превенції Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , наніс йому не менше трьох ударів правою рукою по лівій руці в область кисті, в якій поліцейський Надольняк Г.В. тримав нагрудний відеореєстратор ЕН22В та проводив ним відеозйомку неправомірних дій ОСОБА_1 , після чого, намагаючись уникнути затримання працівниками поліції, з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
Таким чином, ОСОБА_1 спричинив дільничному офіцеру поліції сектору превенції Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенанту поліції ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді садна на четвертому пальці лівої кисті з незначним крововиливом, які відповідно до висновку експерта № 29 від 03.04.2020, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім того в ухвалі суду зазначається, що 25.02.2020 близько 15.25 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в заповідному урочищі «Лещівка», розташованого на території Лебединської сільської ради біля с. Лещівка Голованівського району Кіровоградської області і є територією природо-заповідного фонду, де вчинив сварку із дільничним офіцером поліції сектору превенції Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , який згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», являється працівником правоохоронного органу, з метою уникнути відповідальності за вчинення незаконної порубки дерев його братом ОСОБА_10 . В ході сварки у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, направлений на умисне знищення майна, що перебуває у володінні працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а саме: нагрудного відеореєстратора ЕН22В із автомобільним тримачем (інвентарний номер - 101480945, бар-код 40108709010000000178), який належить Головному управлінню Національної поліції в Кіровоградській області та перебуває у користуванні поліцейського ОСОБА_2 , яким задля документування протиправної поведінки ОСОБА_1 , він проводив відеозйомку неправомірних дій останнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення майна, що перебуває у володінні працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, з метою знищити відеозапис на нагрудному відеореєстраторі ЕН22В із автомобільним тримачем (інвентарний номер - 101480945, бар-код 40108709010000000178), який належить Головному управлінню Національної поліції в Кіровоградській області та перебуває у користуванні поліцейського ОСОБА_2 , яким останній проводив відеозйомку, ОСОБА_1 , на підставі та з мотивів неповаги до авторитету органів державної влади, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, умисно наніс поліцейському ОСОБА_2 не менше трьох ударів правою рукою по лівій руці в область кисті, в якій останній тримав нагрудний відеореєстратор ЕН228 та проводив ним відеозйомку неправомірних дій ОСОБА_1 , внаслідок чого даний реєстратор впав на землю. Продовжуючи виконання злочинного умислу направленого на знищення майна, що перебуває у володінні працівника правоохоронного органу, ОСОБА_1 підняв із землі нагрудний відеореєстратор ЕН22В із автомобільним тримачем (інвентарний номер - 101480945, бар-код 40108709010000000178), разом із зазначеним нагрудним відеореєстратором з місця вчинення кримінального правопорушення втік, однак, кримінальне правопорушення не довів до кінця, тобто не знищив реєстратор та відеозаписи на ньому, з причин, що не залежали від його волі, оскільки 25.02.2020 даний нагрудний відеореєстратор було вилучено працівниками поліції Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області.
В подальшому, діючи у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», де визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, оскільки були достатні підстави вважати, що даний трактор є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, працівниками поліції ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_2 25.02.2020 року о 15.20 год. здійснено зупинення вказаного транспортного засобу, заблоковано його подальший рух, викликано на місце події слідчо-оперативну групу Голованівського відділу поліції ГУНП в області та згідно з ч. 11 п. 1 Наказу Міністерства внутрішніх справ України №575 від 07.07.2017, до її прибуття здійснювалася охорона місця події.
Проте, до місця події прибули ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які спільно з ОСОБА_10 вчинили конфлікт із працівниками поліції з приводу законності блокування руху вищезазначеного трактора «МТ3-80», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та непричетності, на їхню думку, ОСОБА_10 до незаконної порубки дерев. В ході конфлікту ОСОБА_3 , о 15.25 год., умисно, цілеспрямовано, жодним чином не будучи обмеженим з боку поліцейських, з метою спричинення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, будучи за кермом трактора марки «МТ3-80», синього кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який перебуває у користуванні ОСОБА_10 та належить ОСОБА_11 , що знаходився на місці події, в час коли начальник сектору реагування патрульної поліції №3 Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції Волосенко О.С., разом із дільничним офіцером поліції сектору превенції Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 заблокували рух, всупереч законним вимогам поліцейських, почав рух, в ході якого ударив поліцейського ОСОБА_2 переднім лівим колесом зазначеного трактора в область лівої гомілки, а поліцейського ОСОБА_12 ударив переднім правим колесом даного трактора в область лівого колінного суглобу, тим самим погрожуючи здійснити на нього наїзд вказаним транспортним засобом. Після цього, ОСОБА_3 намагаючись уникнути затримання працівниками поліції, з місця вчинення кримінального правопорушення втік за допомогою зазначеного трактора. Таким чином, ОСОБА_3 спричинив начальнику сектору реагування патрульної поліції №3 Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області капітану поліції ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді садна лівого колінного суглобу, які відповідно до висновку експерта №30 від 03.04.2020, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Крім цього, ОСОБА_3 спричинив дільничному офіцеру поліції сектору превенції Голованівського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенанту поліції ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді садна лівої гомілки, які відповідно до висновку експерта №29 від 03.04.2020 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Як вбачається з копії медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 26.02.2020 звернувся до Голованівської ЦРЛ зі скаргами на пекучі болі в ділянці 4-го пальця лівої кисті, болі в лівій гомілці нижньої та середньої треті, утруднення ходи внаслідок болю, якому встановлено діагноз ссадна 4-го пальця лівої кисті, синдром здавлення м`яких тканин нижньої та середньої третини лівої гомілки, ссадна лівої гомілки, больовий синдром (а.с. 8-9).
Відповідно довідки КНП «Голованівська лікарня» від 03.02.2026, ОСОБА_2 звертався за медичною допомогою до лікаря-хірурга КНП «Голованівська лікарня» 26.02.2020, загальний стан хворого на момент огляду середнього ступеня важкості, хворому проведено рентгенографію середньої та нижньої третини лівої гомілки; відповідно до огляду та додаткових методів обстеження хворому встановлено діагноз-ссадина ІV пальця лівої кисті, синдром здавлення м`яких тканин нижньої та середньої третини лівої гомілки, ссадина лівої гомілки, больовий синдром (а.с. 10).
Також позивачем при захисті своїх прав під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження №12020120130000073, як потерпілим понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5900 грн, які були сплачені ним станом на 13.10.2020, що підтверджується: копією ордера на надання правничої допомоги від 29.04.2020 адвокатом Макаринським Валерієм Вікторовичем (а.с. 11), копією договору про надання правової допомоги №23 від 29.04.2020, укладеного між позивачем та адвокатом Макаринським В.В. (а.с. 12-13), копією додаткової угоди №1 від 29.04.2020 до договору про надання правової допомоги №23 від 29.04.2020 (а.с. 14), копією розрахунку суми за надану правову допомогу від 07.09.2020, здійсненого позивачем та адвокатом Макаринським В.В. (а.с. 15); копією акту виконаних робіт від 07.09.2020 (а.с. 16); копією розрахунку суми за надану правову допомогу від 13.10.2020 (а.с. 17).
В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Нормами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). 
Пленум Верховного Суду України в пункті 3 постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», роз`яснив судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.  Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Також, в пункті 5 цієї постанови, Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви (пункт 9 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Отже, зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.
Судом встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, під час несення служби, у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_1 , отримав від останнього тілесні ушкодження у вигляді саден на четвертому пальці лівої кисті з незначним крововиливом, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою звернення до лікарні та лікування.
Крім того, позивач, перебуваючи на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області, під час несення служби, у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_3 , отримав від останнього тілесні ушкодження у вигляді садна лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою звернення до лікарні та лікування. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв жодних протиправних дій по відношенню до позивача, спростовуються встановленими обставинами ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області, копія якої була досліджена в судовому засіданні, яка набрала законної сили та відповідачами не оскаржувалась.
З досліджених письмових доказів встановлено підтвердженим факт понесення позивачем збитків, пов`язаних з оплатою послуг адвоката Макаринського В.В. в кримінальному провадженні №12020120130000073, як представника потерпілої особи-позивача, в розмірі 5900 грн. Такі обставини підтверджуються копією ордеру від 29.04.2020, копією договору про надання правової допомоги від 29.04.2020, копією додаткової угоди від 29.04.2020, копією розрахунку суми за надану правову допомогу від 07.09.2020, копією акту виконаних робіт від 07.09.2020 та копією розрахунку суми за надану правову допомогу від 13.10.2020.
Відповідачі після закриття кримінального провадження збитки позивачу не відшкодували, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов в частині заявлених вимог про стягнення матеріальних збитків, понесених позивачем на отримання правової допомоги адвоката в розмірі по 2950 грн з кожного.
Разом з тим, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів матеріальних збитків, понесених на лікування в розмірі 1200 грн є недоведеними, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат, пов`язаних з лікуванням, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині позовних вимог до ОСОБА_1 в розмірі 500 грн та до ОСОБА_3 в розмірі 700 грн.
Однак, з досліджених доказів та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що протиправними діями відповідачів позивачу завдано ушкодження здоров`ю, а тому і завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
Визначаючи розмір моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідачів на користь позивача по 7 тис. грн та визнає заявлену суму позивачем розумною, при цьому враховується, що протиправними діями відповідачів позивачу спричинено фізичне страждання, через отримання саден на четвертому пальці лівої кисті від ОСОБА_1 та отримання садна лівої гомілки від ОСОБА_3 , що потягло за собою фізичний біль та необхідність звернення за медичною допомогою.
Суд враховує, що тілесні ушкодження відповідачами спричинено позивачу, який виконував посадові обов`язки поліцейського по забезпеченню охоронюваних прав і свобод людини, протидії злочинності та підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідачі, грубо ігноруючи законні вимоги працівників поліції, в тому числі - позивача, вчинили протиправні дії, спрямовані на ухилення від відповідальності та спричинили тілесні ушкодження позивачу, який перебував на службі та здійснював фіксування порушень відеореєстратором.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що такі дії відповідачів спричинили йому стрес через вчинення щодо нього протиправних дій при виконанні службових обов`язків та заподіяння тілесних ушкоджень, що порушило звичайний спосіб його життя та порушило стосунки з оточуючими його людьми, що нерозривно пов`язано з протиправними діями відповідачів.
У зв`язку з викладеним та на підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині вимог про стягнення матеріальних збитків, понесених на сплату послуг адвоката та в частині моральної шкоди, спричиненої протиправними діями відповідачів, оскільки обставини, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача в цій частині, мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву.
З цих підстав, доводи представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення матеріальних збитків, понесених на сплату послуг адвоката та в частині моральної шкоди, спричиненої протиправними діями відповідачів, є безпідставними. Тоді як, доводи представника про відсутність підстав для стягнення з відповідачів коштів за лікування, є обґрунтованими та доведеними перед судом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, звільняються від сплати судового збору.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог про стягнення моральної шкоди, з відповідачів має бути стягнутий судовий збір на користь держави по 1331,2 грн, що визначено підпунктом першим п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Також, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, з кожного відповідача має бути стягнута на користь держави сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме: з ОСОБА_1 - 1138,27 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 2950грн*1331,2грн/3450грн; з ОСОБА_3 - 1075,9 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 2950грн*1331,2грн/350грн.
Підстав для звільнення відповідачів від сплати судового збору судом не встановлено.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного, керуючись 4, 5, 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн та моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2950 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн та моральну шкоду в розмірі 7000 (сім тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1138 (одна тисяча сто тридцять вісім) грн 27 коп. на рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу: по справі №386/229/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1075 (одна тисяча сімдесят п`ять) грн 90 коп. на рахунок № НОМЕР_2 , призначення платежу: по справі №386/229/26 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Іншу частину судового збору в розмірі 448,23 грн (192,93грн+255,3грн) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Місце проживання позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Місце проживання відповідача ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .
Місце проживання відповідача ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:        Гарбуз О. С.