03.03.2026 Провадження по справі № 2/940/281/26 
Справа № 940/200/26

РІШЕННЯ
Іменем України

03 березня 2026 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.
за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач KAISER FARID, прізвище якого згідно із засвідченим перекладом зазначено « ОСОБА_3 », а в повторному свідоцтві про шлюб - « ОСОБА_4 », звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , що зареєстрований 25 березня 1994 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 547. 
В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя у сторін не склалося, останні 20 років не проживають разом. Із 2006 року відповідачка проживає в Україні, а позивач залишився проживати у Федеративній Республіці Німеччина. Неповнолітніх дітей сторони не мають. За таких обставин, подальше спільне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим та буде суперечити його інтересам.
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 11.02.2026 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачка ОСОБА_2 надіслала до суду заяву про визнання позову, після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».
Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між ОСОБА_5 , громадянином Ісламської Республіки Пакистан, та ОСОБА_2 , громадянкою України, зареєстрований 25 березня 1994 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 547, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Оскільки, відповідачка є громадянкою України, проживає на території України, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Отже, беручи до уваги наполягання позивача на розірванні шлюбу та з урахуванням конституційного права особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Керуючись статтями 10, 12, 81, 264-268, 279, 354 ЦПК України, статтями 21, 24, 56, 104, 105, 109, 110, 112 Сімейного Кодексу України, статтею 51 Конституції України, суд 

вирішив:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 25 березня 1994 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис № 547, розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище набуте в шлюбі - « ОСОБА_4 ».
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Суддя           С.В.МАНДЗЮК