ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

26 березня 2026 року 	м.Суми	

Справа №576/2846/24 
Номер провадження 22-ц/816/22/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Замченко А. О. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Глухівська міська рада Сумської області,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2024 року в складі судді Колодяжного А.О., ухвалене в м. Глухів, 

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Глухівської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_4 . За життя матір склала заповіт, у якому заповіла належний їй будинок та земельні ділянки ОСОБА_3 , а все інше майно своїм дітям – позивачу та ОСОБА_2 . Після смерті матері відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, проте позивач не звернулась у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, мотивуючи необізнаністю про заповіт.
Посилаючись на зазначені обставини, просила визначити їй додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 22 вересня 2020 року секретарем Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області Соловей О.Д. за р. № 60, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Сумської області, матері – ОСОБА_4 два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. 
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що про існування заповіту позивач ОСОБА_1 дізналася поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а саме, коли звернулася до нотаріуса в своїх особистих справах і тоді випадково дізналася про заповіт 2020 року, що стало тією об`єктивною причиною, що завадила їй вчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини. 
У відзиві на апеляційну скаргу Глухівська міська рада Сумської області просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року до участі у розгляді справи залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, третьої особи ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оскаржуване рішення вказаним вимогам не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що померла ОСОБА_4 до смерті була зареєстрована одна.
Водночас, матеріали справи свідчать, що спадкоємцями у заповіті були визначені, окрім позивача, ще ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач знає про спадкоємців, які мають юридичну заінтересованість у даній справі, місцевий суд прийшов до висновку, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові. Також суд першої інстанції зауважив, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність або ж через відсутність інформації про спадкову масу, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже, враховуючи вищевикладене, місцевий суд прийшов до висновку, що позивач не надала жодних доказів, що причини пропуску строку для прийняття спадщини були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи зі слідуючого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:
1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви;
2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року (справа №6-1320цс17).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема:
1) тривала хвороба спадкоємців;
2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна;
3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними;
4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України;
5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача – ОСОБА_4 (а. с. 7).
Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, площею 0,9022 га та площею 2,0352 га, що розташовані на території Баницької сільської ради Шосткинського (раніше Глухівського) району Сумської області.
На день своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована одна по АДРЕСА_1 (а. с. 8).
Заповіт від імені ОСОБА_4 посвідчувався Баницькою сільською радою Глухівського району 22 вересня 2020 року за реєстровим номером 60 (а.с. 9).
Відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений 22 вересня 2020 року секретарем Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області Соловей О.Д. за реєстровим № 60, яким призначила спадкоємцями всього належного їй майна (за виключенням житлового будинку та земельних ділянок з кадастровими номерами 5921580400:03:001:0029, 5921580400:05:002:0257 свої дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожного.
На підставі заяви дочки померлої ОСОБА_4 – ОСОБА_1 24 вересня 2024 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Фесенком А.О. була заведена спадкова справа № 145/2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , 1939 року народження, останнє постійне місце проживання (реєстрації) якої було: АДРЕСА_1 .
Постановою приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Фесенка А.О. від 17 жовтня 2024 року за вих. № 231/02-31 з приводу оформлення ОСОБА_1 спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, оскільки разом із спадкодавцем на день смерті позивач не проживала та вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 16).
Відповідно до ст. ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
У той же час, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Виходячи з вищевикладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі.
Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.
У зв`язку з цим, для прийняття спадщини за заповітом йому слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за законом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом.
При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.
Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.
3а змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця яке залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Проте, у зв`язку із пропуском останньою строку на прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено, оскільки разом із спадкодавцем на день смерті позивач не проживала та вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Позивач вказувала, що вона не знала, що спадкодавець розпорядилася за життя належним їй майном, в тому числі і на її користь, що позбавило її вчасно прийняти спадщину. Зазначала, що про включення її до свого заповіту, як спадкоємця, матір нічого не повідомляла, а позивач не знала, що він був складений ще й на трьох, в тому числі і на її ім`я.
Під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини важливим також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину.
У спірних правовідносинах дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.
З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями у заповіті були визначені, окрім позивача, ще ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року до участі у справі залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, які у своїх письмових заявах не заперечили щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Зокрема, ОСОБА_2 у своїх поясненнях, наданих на адресу апеляційного суду вказав, що жодних вимог з приводу предмету позову він не заявляє, спір з приводу спадкування із його сестрою, тобто позивачем по справі ОСОБА_1 між ними відсутній.
ОСОБА_3 у поданій нею до апеляційного суду заяві просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. У своїх поясненнях вона зазначила, що їй відомі обставини даної справи і остання підтвердила, що спору з приводу спадкування не має та вона не заперечує щодо прийняття спадщини за зазначеним заповітом донькою померлої – ОСОБА_1 . Також ОСОБА_3 вказала, що не заперечує проти оформлення земельних ділянок іншими спадкоємцями відповідно до заповіту. Разом з тим підтвердила своє право на житловий будинок, заповіданий їй і від спадщини щодо будинку не відмовляється. 
Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту.
Так, згідно висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 та від 31 серпня 2022 року у справі № 655/525/20, поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини є також необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому, вирішуючи спір у спадкових справах, зокрема, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини необхідно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Такі ж за змістом правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року у справі № 643/13260/19.
Колегія суддів апеляційного суду враховує вказані висновки, викладені в зазначених вище постановах Верховного Суду.
ОСОБА_1 в позові та апеляційній скарзі просила встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Причиною пропуску строку на прийняття спадщини вказувала те, що про існування заповіту вона дізналася поза межами строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а саме, коли звернулася до нотаріуса в своїх особистих справах і випадково дізналася про заповіт 2020 року, що стало тією об`єктивною причиною, яка завадила їй вчасно звернутися до нотаріуса для прийняття спадщини.
Таким чином, на думку колегії судів, підстави пропуску строку для прийняття спадщини, зазначені ОСОБА_1 можна вважати поважними.
Залучені до участі у справі як треті особи на стороні відповідача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , так як вони були зазначені як спадкоємці у заповіті, не заперечували проти задоволення позову і підтвердили про відсутність спору. Залучення даних осіб, як третіх осіб, забезпечило їх участь у даній справі з метою недопущення порушень їх прав на спадкове майно та можливість висловити свою позицію з метою уникнення можливих спорів в майбутньому та сприяло колегії суддів забезпечити під час розгляду справи дотримання фундаментального принципу спадкового права – свобода заповіту.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставини на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, у зв`язку із чим колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасувати рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2024 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_1 , додатковий строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 22 вересня 2020 року секретарем Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області Соловей О.Д. за р. № 60, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Путивль Сумської області її матері ОСОБА_4 терміном два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 27 березня 2026 року. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

А. О. Замченко