ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року	справа № 380/25216/25	
м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами, із врахуванням зміни позовних вимог:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2025 року по 23.09.2025 року з урахуванням базового місяця - березень 2018 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2025 року по 23.09.2025 року з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, у розмірі - 11 222 (одинадцять тисяч двісті двадцять дві) гривні 59 копійок;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) грошового забезпечення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) грошове з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, у розмірі - 68 223 (шістдесят вісім тисяч двісті двадцять три) гривні 86 копійок;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) недоплачену суму додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року, у розмірі - 109 354 (сто дев`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) гривні 84 копійки; 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо відмови у виготовленні та наданні оновленої довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за 24 місяці підряд перед місяцем звільнення для обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), з урахуванням індексації грошового забезпечення з базовим місяцем – березень 2018 року, та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) підготувати та надати оновлену довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за 24 місяці підряд перед місяцем звільнення для обчислення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ), з урахуванням індексації грошового забезпечення з базовим місяцем – березень 2018 року, та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо відмови у проведені ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за місяць в якому його було звільнено у 2025 році з урахуванням базового місяця – березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) провести ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за місяць в якому його було звільнено у 2025 році з урахуванням базового місяця – березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, у розмірі - 131 037 (сто тридцять одна тисяча тридцять сім) гривень 66 копійок;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі - 170 847 (сто сімдесят тисяч вісімсот сорок сім) тисяч 60 копійок.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в період проходження військової служби позивачу не в повному розмірі виплачувалось грошове забезпечення, оскільки нарахування грошового забезпечення під час проходження служби позивачу здійснювалося шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2018 року. Також зазначає, що відповідачем не здійснювалось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача у належному розмірі з врахуванням березня 2018 року як базового місяця. Вважає такі дії відповідача протиправними, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.
Ухвалою суду від 07 січня 2026 року витребувано докази.
У поданому суду відзиві відповідач, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що здійснення нарахування та виплати грошового забезпечення позивача здійснювалося відповідно до чинного законодавства, тому позовні вимоги є безпідставними. Вказує також, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Просить суд відмовити в позові.
Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та 
встановив:
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26.05.2025 № 137-РС ОСОБА_1 зараховано до списків військової частини та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.09.2025 № 237-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я) та, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2025 № 269, виключено зі списків військової частини.
Позивач не погоджується з нарахуванням відповідача грошового забезпечення, тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).
Як встановлено п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
За приписами п.2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнах на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до п.4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. (абз.5 п.4 Порядку № 1078).
Відповідно до абз.8 п.4 Порядку № 1078 проведення індексації грошових доходів населення № 1078, у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.
Питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано п.5 Порядку № 1078, згідно зі змістом абз.1 якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абз.2 п.5 Порядку № 1078).
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3 п.5 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абз.4 п.5 Порядку № 1078).
Абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 встановлено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (абз.6 п.5 Порядку № 1078).
Верховний Суд у постановах від 20.11.2019 р. у справі № 620/1892/19, від 05.02.2020 р. у справі № 825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Питання наявності умов у особи на отримання індексації-різниці висвітлене у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 р. у справі № 400/3826/21.
Так, Верховний Суд зауважив, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, "поточної" та "індексації-різниці".
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
З 01.01.2015 р. в абз.3, 4, 5, 6 п.5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абз.4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз п.1, абз.4, 6 п.5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704, якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Таким чином, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.06.2025 по 23.09.2025 з урахуванням іншого базового місяця ніж березень 2018 року.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення та грошову допомоги на оздоровлення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Так, статтею 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
За змістом частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
В силу пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01.03.2018.
За первинною редакцією пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
У відповідності з приміткою 1 Додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.
Слід зазначити, що, за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку пункту 4 Постанови № 704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.
Відтак застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови № 704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103).
Пунктом 6 Постанови № 103 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Водночас зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Тобто на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 01.01.2019) пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".
Разом з тим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.
Вказаною постановою були скасовані зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови № 704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
З наведеного висновується, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.
Отже, з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.
Водночас 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" (далі Постанова № 481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.
Так, пунктом 1 Постанови № 481 приписано скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільненні з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Також пунктом 2 указаної постанови внесено зміни до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Отже, з 20.05.2023 немає правових підстав для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2023.
Отже, з дати набуття чинності зазначених змін, розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб визначено сталу величину у розмірі 1762 гривні, а не розмір прожиткового мінімуму.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі №320/29450/24, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.
Таким чином, з дня набрання законної сили рішенням у справі №320/29450/24 - 18.06.2025, діє первинна редакція пункту 4 Постанови №704, за якою грошове забезпечення військовослужбовців для обчислення пенсії розраховується із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Прожитковий мінімум, встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" - 3028,00 грн, який враховується для визначення посадових окладів, є очевидно більшою розрахунковою величиною, ніж стала цифра 1762 грн, яка встановлювалась Постановою №481.
Таким чином, у спірний період з 18.06.2025 по 23.09.2025 відповідач протиправно здійснював позивачу нарахування та виплату грошового забезпечення, а також додаткового грошового забезпечення із застосуванням неправильної розрахункової величини (1762,00 грн), що, у свою чергу, вплинуло також на розмір грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших щомісячних додаткових видів, які також виплачувались без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року законом про Державний бюджет України.
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправні дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (основні, додаткові та одноразові види грошового забезпечення, які фактично були виплачені в цей період) за період з 18.06.2025 по 23.09.2025, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у проведені ОСОБА_1 перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за місяць в якому його було звільнено у 2025 році з урахуванням базового місяця – березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення за місяць в якому його було звільнено у 2025 році з урахуванням базового місяця – березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень та виплатити недоплачену частину одноразової грошової допомоги при звільненні, у розмірі - 131 037 (сто тридцять одна тисяча тридцять сім) гривень 66 копійок, суд зазначає наступне.
Абзацом 1 ч. 2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Одноразова грошова допомога при звільненні виплачується під час звільнення військовослужбовця, при цьому її розмір обчислюється із грошового забезпечення станом на дату звільнення зі служби.
Враховуючи, що обчислення грошової допомоги при звільненні здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення, то, відповідно, нарахування вказаних додаткових видів грошового забезпечення здійснюється з використанням тієї ж розрахункової величини, що і обрахунок основних видів грошового забезпечення, а саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Отже, позовні вимоги в заявленій частині підлягають задоволенню.
Оцінюючи вимогу про визнання протиправними дії щодо виплати одноразових видів грошового забезпечення, а саме одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення, суд виходить з наступного.
За приписами Закону № 2011-XII та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації.
Субсидіарне застосування зазначених правових норм вказаних Законів дає підстави для правового висновку про те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 240/10130/19, який суд враховує в силу положень частини 5 статті 242 КАС України.
Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що індексація входить до складу грошового забезпечення, з якого має бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні.
Відтак, оскільки у спірному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер, та враховуючи її особливу правову природу, у відповідача були відсутні правові підстави для не включення її до одноразової грошової допомоги при звільненні.
В свою чергу, в ході розгляду справи відповідач не заперечив та не довів, що відповідні нарахування спірних виплат здійсненні із врахуванням індексації.
За таких обставин, вимога позивача про зобов`язання здійснити перерахунок відповідних складових, підлягає задоволенню.
Поряд з тим, позовні вимоги про нарахування точних сум грошового забезпечення задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Суд зазначає, що нарахування сум грошового забезпечення належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.
Розрахунок грошового забезпечення із врахуванням індексації та грошового забезпечення із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення.
Таким чином, визначення розміру індексації грошового забезпечення грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, який підлягає виплаті на користь позивача належить до компетенції відповідача і суд не має повноважень здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.
Оскільки на даний час нарахування та виплата на користь позивача грошового забезпечення відповідно до даного рішення суду не здійснювалося, суд вважає, що відсутні порушені права позивача щодо правильного нарахування на його користь відповідачем індексації грошового забезпечення, грошового забезпечення із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 та сум одноразової грошової допомоги при звільненні, які підлягають захисту в судовому порядку.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року та зобов`язання Військової частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року, суд зазначає наступне.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168), в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Отже, за своєю правовою природою додаткова винагорода, запроваджена Постановою №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час дії воєнного стану.
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення (абзац другий).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій).
Згідно із пунктом 2-1 Постанови № 168 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793«Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», яка застосовувалася у період з 24 лютого 2022 року по 20 січня 2023 року) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Судом встановлено із картки особового рахунку ОСОБА_1 , що йому нарахована «додаткова винагорода 30 тис» у червні 2025 році у розмірі 4838,71 грн, у вересні 5806,45 грн, та у жовтні 22000 грн.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутня відмова відповідача, як і заява позивача про перерахунок саме додаткової винагороди виплаченої у спірний період відповідно до Постанови №168.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Враховуючи вищевказане, суд не встановив ознак протиправних дій відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови №168.
Відтак заявлені позовні вимоги про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року та зобов`язання Військової частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року, задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виготовленні та наданні оновленої довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за 24 місяці підряд перед місяцем звільнення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням індексації грошового забезпечення з базовим місяцем – березень 2018 року, та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025 року та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 підготувати та надати оновлену довідку про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за 24 місяці підряд перед місяцем звільнення для обчислення пенсії  ОСОБА_1 , з урахуванням індексації грошового забезпечення з базовим місяцем – березень 2018 року, та розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року у розмірі 3028 гривень за період з 18.06.2025 року по 23.09.2025, суд зазначає, що такі вимоги є передчасними, адже відповідні нарахування не проведено, та відповідно відсутні підстави вважати, що при нарахуванні таких відповідач відмовить у видачі довідки, відтак дана вимога не підлягає задоволенню.
Більше того, в матеріалах справи відсутня відмова відповідача, щодо видачі вказаної довідки.
Щодо позовної вимоги про стягнення з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі - 170 847 (сто сімдесят тисяч вісімсот сорок сім) тисяч 60 копійок, суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу позивача, що його вимога про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні є передчасною та, відповідно, не може бути задоволена судом.
Так, при задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.
Оскільки на час розгляду справи судом, відповідачем не виплачена повністю грошове забезпечення, то для стягнення з відповідача компенсації за час неповного розрахунку при звільненні до такого повного розрахунку неможливо правильно визначити суму такої компенсації та її відповідність наведеним вище критеріям.
Відтак, оскільки відповідачем грошове забезпечення повністю не виплачено, то позивачем сформульовано вимогу щодо захисту ще не порушеного права.
Разом з тим, КАС України передбачає можливість захисту тільки вже порушеного права (частина 1 статті 2, частина 1 статті 5 КАС України).
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тому з огляду на викладене, а також метою ефективного захисту порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, належить:
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2025по 23.09.2025 з урахуванням іншого базового місяця ніж березень 2018 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2025 по 23.09.2025 з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, з врахуванням виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) грошового забезпечення та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 по 23.09.2025, без врахування посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2025 року і множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) грошового забезпечення та грошову допомоги на оздоровлення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 по 23.09.2025, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2025 року і множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з врахуванням виплачених сум.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) щодо нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення розрахованої з базового місяця березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму встановленого законом станом на 01 січня 2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код за ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) провести ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення розрахованої з базовим місяцем березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом станом на 01 січня 2025 року, здійснити виплату із врахуванням виплачених сум.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору. 
Також позивачем заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат.
Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що 03.11.2025 позивачем укладено Договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «АВІРУМ».
Згідно ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору, представник інтересів позивача адвокат Ставніченко М.В.
Згідно з долученого акту від 05.12.2025, адвокат виконав, а замовник прийняв надані послуги на суму 10000 грн.
Розрахунок здійснено у відповідності до додаткової угоди №05/12-3 від 03/11/2025.
Судом не встановлено доказів понесення вказаних витрат.
Суд, вирішуючи питання про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України також враховує висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові 21.01.2021 №280/2635/20, відповідно до якого КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Разом з тим, на переконання суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн по даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. 
Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно положень статей 4, 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.
Дана справа незначної складності з сталою правовою позицією та не потребує значної затрати часу.
Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову. 
Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. 
Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” суд враховує під час вирішення такого питання.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову та вартістю таких послуг у розмірі 10000 грн за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг, також враховуючи предмет позову, суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 2000,00 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ухвалив:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2025по 23.09.2025 з урахуванням іншого базового місяця ніж березень 2018 року.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2025 по 23.09.2025 з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, з врахуванням виплачених сум.
4. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 по 23.09.2025, без врахування посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01 січня 2025 року і множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704.
5. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення та грошову допомоги на оздоровлення з урахуванням основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за період з 18.06.2025 по 23.09.2025, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2025 року і множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, з врахуванням виплачених сум.
6. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення розрахованої з базового місяця березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму встановленого законом станом на 01 січня 2025 року.
7. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення розрахованої з базовим місяцем березень 2018 року та грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом станом на 01 січня 2025 року, здійснити виплату із врахуванням виплачених сум.
8. В іншій частині позову відмовити.
9. Судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.
10. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп).
11. В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн - відмовити.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 30.03.2026.
Суддя	Коморний Олександр Ігорович