Справа № 542/1811/25
Провадження № 1-кп/542/29/26

В И Р О К 
Іменем України

06 березня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката ОСОБА_9 , 
представника потерпілої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025170010001819 від 25.08.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою; АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, сержанта військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 286-1, частиною 3 статті 15, частиною 2 статті 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.04.2025 наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за №30 о/с, сержанта ОСОБА_8 призначено на посаду головного сержанта командира відділення розвідки взводу управління військової частини НОМЕР_1 .
24.08.2025 близько 22.30 год. сержант військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки Hyundai Terracan, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись в межах населеного пункту, під час дощу, по чистому, мокрому асфальтобетонному покриттю дороги, яка має по одній полосі руху в кожному напрямку, з дорожньою розміткою, по автодорозі 1584 «Полтава-Кропивницький», на в`їзді в населений пункт Лелюхівка Полтавського району, зі сторони м. Кременчук, проявив злочинну недбалість, діючи у порушення вимог п.п. 12.1. 12.4, 12.9.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не врахувавши дорожню обстановку та не вибравши безпечну швидкість руху, значно перевищуючи дозволену в населених пунктах швидкість, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд на ліве узбіччя з подальшим з`їздом в річку та перекиданням автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю марки Hyundai Тегracan, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_11 отримав численні тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів за обставин дорожньо-транспортної пригоди та кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього.
У заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Hyundai Тегracan, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 12.1, 12.4, 12.9.6 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2 згідно з якими:
п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.:
п. 12.9.6 - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31, або транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
У заданій дорожній обстановці водій автомобіля Нуundai Terracan, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання ним вимог пп. 12.1, 12.4, 12.9.6 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Допущені ОСОБА_8 порушення вимог п.п. 12.1, 12.4, 12.9.6 Правил дорожнього руху знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Крім того, 24.08.2025 близько 22.00 год. сержант військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_8 зі своїм співслужбовцем ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по автодорозі Е584 «Полтава-Кропивницький», з м. Кременчук, до м. Полтава на автомобілі марки Hyundai Terracап, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , помітили автомобіль «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався по автодорозі Е584 «Полтава-Кропивницький» в попутному з ними напрямку.
Реалізуючи свій спільний раптово виниклий злочинний умисел, на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 домовились змусити водія автомобіля «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_5 , зупинитись та передати їм автомобіль.
З метою реалізації злочинного наміру ОСОБА_8 , діючи відповідно до спільного плану з ОСОБА_11 , керуючи автомобілем Hyundai Terracan, реєстраційний знак НОМЕР_2 , поблизу залізничного переїзду біля села Чорноглазівка, на автодорозі Е584 «Полтава-Кропивницький» притиснув своїм автомобілем до узбіччя автомобіль «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_6 .
Надалі ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, вийшов з автомобіля Hyundai Terracan, реєстраційний знак НОМЕР_2 , та став перед автомобілем «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_5 , з метою заблокувати подальший рух автомобіля, а ОСОБА_11 , діючи відповідно до спільного плану, підійшов до дверей переднього пасажира та через відкрите віно розпочав пред`являти водію ОСОБА_7 , який є власником автомобіля «Land Rover», державний номерний знак НОМЕР_5 , свої незаконні вимоги на передачу їм вказаного автомобіля.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , власник автомобіля «Land Rover» державний номерний знак НОМЕР_5 , ОСОБА_7 , зачинився в салоні автомобіля, зателефонував на лінію «102» та повідомив про протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_11 та проінформував останніх про виклик поліції.
ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, дізнавшись про виклик поліції, відійшов від передньої частини автомобіля «Land Rover» державний номерний знак НОМЕР_5 в сторону, розблокувавши його рух вперед.
При цьому, ОСОБА_7 , скориставшись можливістю убезпечити від протиправних дій своє майно, а також життя та здоров`я своє і пасажирки автомобіля ОСОБА_12 , продовжив рух по автодорозі Е584 «Полтава-Кропивницький», в бік м. Полтави.
В свою чергу, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 продовжуючи свої злочинні дії, сіли до автомобіля Hyundai Terracап, реєстраційний знак НОМЕР_7 , та розпочали переслідування ОСОБА_7 сигналізуючи свою вимогу зупинитися блимаючи фарами та звуковими сигналами, при цьому намагаючись обігнати ОСОБА_7 , та примусити зупинитись притискаючи до узбіччя. Таке переслідування тривало по автодорозі Е584 «Полтава-Кропивницький», безпосередньо до місця дорожньо-транспортної пригоди в с. Лелюхівка Полтавського району, де ОСОБА_8 не впорався з керуванням автомобіля марки Hyundai Terracan, реєстрацій номерний знак НОМЕР_2 та допустив виїзд на ліве узбіччя з подальшим з`їздом в річку та перекиданням автомобіля за вищевикладених обставин.
Отже, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 з причин, що не залежали від їх волі не вчинили усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця на заволодіння транспортним засобом, оскільки потрапили в дорожньо-транспортну пригоду, тобто своїми діями вчинили незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, підтвердивши зазначені вище обставини і пояснив, що він та ОСОБА_11 проходили військову службу в Харківській області. ОСОБА_11 був його командиром та безпосереднім керівником. 24.08.2025 близько 22:00 він разом із ОСОБА_11 на автомобілі «Hyundai Terracап» рухався по автодорозі з боку міста Кременчуг в напрямку міста Полтави. Їздили в особистих справах ОСОБА_11 , який вітав свою дружину із днем народження. ОСОБА_8 був за кермом автомобіля, а ОСОБА_11 , знаходився на задньому пасажирському сидінні. Автомобіль волонтерський. Обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння: ОСОБА_8 вживав пиво, мав стан сп`яніння 0,77 проміле, а ОСОБА_11 пив віскі та мав стан сп`яніння 2,9 проміле. На автодорозі вони помітили автомобіль «Land Rover», ОСОБА_11 попросив його наздогнати. Далі вони почали переслідувати транспортний засіб, перекривати йому дорогу та зупиняти з метою заволодіння транспортним засобом. Конкретного мотиву не мали. Коли перекрили дорогу та транспортні засоби зупинилися - ОСОБА_11 вийшов із автомобіля та спілкувався із водієм. Після того як автомобіль «Land Rover» рушив, вони продовжили його переслідування: доганяли, сигналили, маячили фарами, повторно намагались зупинити, кинули в сторону автомобіля биту. Під час переслідування у селі Лелюхівка Полтавського району, на повороті дороги обвинувачений не впорався із керуванням транспортного засобу, внаслідок чого автомобіль з`їхав на узбіччя та перекинувся, а пасажир ОСОБА_11 загинув. Обвинувачений розуміє, що вчинив кримінальні правопорушення, які призвели до загибелі ОСОБА_11 та щиро жалкує з приводу скоєного. Цивільний позов, поданий до нього, визнає частково, усвідомлює, що завдав психологічних страждань дружині загиблого, однак сума моральної шкоди в розмірі - 2 000 000 грн для нього є значною та він не в змозі відшкодувати її у повному обсязі. 
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що із обвинуваченим ОСОБА_8 близько не знайома, бачила його лише 2 рази. Чоловік ОСОБА_11 проходив службу у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України. Про загибель чоловіка дізналася від співслужбовців чоловіка. Після його смерті її уклад життя повністю змінився, вона залишилась одна, на її утриманні перебуває двоє дітей, молодшому із яких виповнилось на час загибелі чоловіка лише 4 місяці Вона позбавлена можливості працювати, оскільки вимушена доглядати за маленькою дитиною. Доходів не має, допомогу ніхто не надає. Її психологічний стан дуже погіршився, внаслідок чого їй довелось звертатись за допомогою до лікаря, у тому числі і до психіатра. До обвинуваченого просила застосувати якомога суворіше покарання.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що 24.08.2025 близько 10 год їхав разом зі своєю колегою із міста Черкас до міста Полтави по автодорозі на автомобілі «Land Rover». На шляху їх зупинив автомобіль темного кольору із якого вийшли двоє осіб у цивільному одязі. Один із них - ОСОБА_11 , сказав, що автомобіль, яким керував потерпілий, потрібен для потреб ЗСУ, вимагав його віддати, на що ОСОБА_7 не погодився та зателефонував на лінію 102. Після цього ОСОБА_8 , який стояв спереду автомобіля, відійшов у сторону, і потерпілий зі своєю пасажиркою змогли відновити рух. ОСОБА_8 , який був за кермом та ОСОБА_11 продовжили переслідування автомобіля ОСОБА_7 , намагаючись його знову зупинити, потім обігнали. Приблизно через 2 км потерпілий знову побачив їх на автодорозі. У цей момент вони кинули в сторону автомобіля ОСОБА_7 биту, але не влучили. Приблизно через пів години переслідування ОСОБА_7 почув позаду звук удару та побачив, що автомобіль, на якому його переслідували потрапив у ДТП. Потерпілий після цього знову зателефонував на лінію 102 та повідомив про пригоду. До обвинуваченого просив застосувати суворе покарання.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України за вищевикладених обставин, учасники судового розгляду не оспорюють фактичні обставини справи в цій частині, суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються - обставин вчинення кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, доказів на підтвердження розміру процесуальних витрат та речових доказів.
При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати вказані фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 визнав частково, суд ухвалив докази на підтвердження цивільного позову дослідити в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, а також за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України - незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб . 

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд виходить з вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений скоїв правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем Збройних Сил України, загальний стаж служби складає 7 років, вину у вчиненому злочині визнає у повному обсязі, щиро жалкує з приводу вчиненого.
Норми ст. 50, 65 КК України наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень:
за ч. 3 ст. 286-1 КК України - в межах санкції передбаченої вказаною статтею, у виді позбавлення волі строком на 6 років. При цьому, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його негативні наслідки, ступінь їх тяжкості, суд вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 років;
за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України - в межах санкції передбаченої вказаною статтею у виді позбавлення волі строком на 5 років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем Збройних Сил України, раніше не судимий, злочин вчинив вперше, суд дійшов висновку про можливість не застосовувати додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Остаточне покарання слід призначити з врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_6 у справі заявлено цивільний позов, у якому вона просить стягнути з ОСОБА_8 на її користь, заподіяну майнову шкоду у вигляді витрат на поховання в сумі 42 799,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 2 000 000, 00 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки Hyundai Теггасап, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , проявив злочинну недбалість, не врахувавши дорожню обстановку та не вибравши безпечну швидкість руху, значно перевищуючи дозволену в населених пунктах швидкість, не впорався з керуванням автомобіля та допустив виїзд на ліве узбіччя з подальшим з`їздом в річку та перекиданням автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю ОСОБА_11 отримав чисельні тілесні ушкодження, які спричинили його смерть. 
ОСОБА_6 , з 08 червня 2019 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з загиблим у ДТП ОСОБА_11 , із яким мали двох спільних дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цивільна позивачка та її двоє неповнолітніх дітей перебували на утриманні ОСОБА_11 .. ОСОБА_6 ніколи офіційно не працювала, перебувала на утриманні чоловіка, який повністю забезпечував її та дітей. ОСОБА_11 сплачував всі витрати у вигляді вартості комунальних послуг за квартиру, інтернет зв`язку, мобільного зв`язку, продуктів харчування, одягу, а також здійснював оплату навчальних закладів та інші витрати. У 2025 році у подружжя народився син ОСОБА_15 . Смерть чоловіка змінила життя позивачки, яка залишилась без близької людини та без батька її дітей. Вказане призвело до погіршення стану її здоров`я та морального стану. Позивачка не може повірити, що чоловіка не має більше поруч, постійно плаче. Діти тяжко переносять втрату батька, у майбутньому залишаться на все життя без батьківського піклування та любові. Внаслідок втрати чоловіка позивачка вимушена сама утримувати дітей, житло, забезпечувати сім`ю харчуванням та одягом. Позивачка не працевлаштована, оскільки доглядає за маленькою дитиною, яка потребує постійної уваги, у зв`язку із чим не має можливості мати хоча б якийсь заробіток. Внаслідок зазначених обставини та дій обвинуваченого позивачці завдано матеріальної та моральної шкоди.
Витрати на поховання чоловіка та проведення поминальної вечері склали 42 799,00 гривень. 
Протиправними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, що виразилася у стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з втратою чоловіка. Порушені життєві стосунки, позивачка не може нормально спілкуватися з оточуючими її людьми, почуває себе погано та не має сну і відпочинку, позбавлена можливості нормально спілкуватися зі своїми родичами та знайомими, через психічний стан не може приділяти належної уваги своїм дітям. Звичний уклад життя повністю змінився: протягом тривалого часу вона вимушена відвідувати лікарів для проведення курсу лікування. Додаткових моральних страждань додають думки, як надалі складеться її життя та чи зможе вона впоратись самостійно з двома дітьми. 
Розмір завданих їй моральних збитків позивачка оцінює в суму 2 000 000,00 грн. 

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позовній заві. 
Обвинувачений цивільний позов визнав частково: розмір завданих матеріальних збитків, пов`язаних із витратими на поховання, визнав у повному обсязі, суму завданої моральної шкоди - частково, та оцінює її в розмірі 400 000,00 грн. 
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_8 усвідомлює та згоден на відшкодування завданих збитків, однак, розмір заявленої моральної шкоди є надмірним для обвинуваченого. Крім того, перебуваючи в умовах ізоляції, пов`язаних із обраним запобіжним заходом, він не має можливості здійснити будь-які відшкодування. Надалі обвинувачений має намір продовжити службу та відшкодовувати завдані збитки.

Суд, дослідивши докази, додані до цивільного позову, встановив такі обставини.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті: село Лелюхівка Полтавського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8 від 01.09.2025 (а.с. 63)
ОСОБА_11 , мав військове звання лейтенант та перебував на військовій службі з 06.02.2024, а також мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, про що свідчить посвідчення офіцера НОМЕР_9 , видане 06.02.2024 та посвідчення НОМЕР_10 , видане 12.03.2015 (а.с. 64-69).
Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_11 , між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 08.06.2019 зареєстрований шлюб Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Кіровоградській області, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 (а.с. 70).
ОСОБА_11 та ОСОБА_6 мали двох дітей: сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_12 від 31.01.2020 та свідоцтвом про народження серія НОМЕР_13 від 30.04.2025 (а.с. 71, 72).
Цивільною позивачкою надано виписки з особового рахунку, відкритого на її ім`я АТ «Перший український міжнародний банк» відповідно до яких ОСОБА_11 систематично надсилав кошти на рахунок ОСОБА_6 . Зокрема за період із 01.01.2023 по 30.06.2023 від його імені надійшли кошти на суму 23 200,00 грн; за період із 01.07.2023 по 31.12.2023 - на суму 54 000,00 грн; за період із 01.01.2024 по 30.06.2024 - на суму 143 500,00 грн; за період із 01.07.2023 по 31.12.2023 - на суму 181 600,00 грн; за період із 01.01.2025 по 30.06.2025 - на суму 232 996,00 грн; за період із 01.07.2025 по 24.08.2025 - на суму 69 999,00 грн (а.с. 89-116).
21.07.2025 позивачка на підставі договору купівлі-продажу серії НТТ № 329943, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_18 , зареєстрованого в реєстрі за №1014, 21.07.2025 набула право власності на квартиру, площею 74 м.кв., розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 74-77). 
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 436269613 від 21.07.2025 відомості про право власності позивачки на зазначене майно внесені до Державного реєстру речових прав (а.с. 73).
Світловодським комунальним міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4 станом на 28.04.2023, загальною площею 74 кв.м., житловою площею 47,8 кв.м. (а.с. 78-81).
Відомості про технічну інвентаризацію квартири внесені до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 82-85). 
Відповідно до довідки, виданої Світловодським міським комунальним підприємством «Комбінат комунальних послуг» від 10.09.2025 № 144, ОСОБА_6 , паспорт НОМЕР_14 , 28 серпня 2025 року здійснила поховання, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , чоловіка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в Книзі реєстрації померлих зроблено відповідний запис за № 11627 (а.с. 86).
Позивачкою надано квитанцію ФОП ОСОБА_19 на підтвердження вартості ритуальних послуг, пов`язаних із похованням від 29.08.2025 на загальну суму 28 625,00 грн (а.с. 88).
Відповідно до квитанції від 28.08.2025 ФОП ОСОБА_20 вартість поминального обіду в кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_8», розташованого за адресою: АДРЕСА_5, на 50 осіб - 15 574,00 грн  (а.с. 87).

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Згідно з ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Нормами статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. 
На підтвердження організації та проведення поховання позивач надала суду квитанцію ФОП ОСОБА_19 від 29.08.2025 відповідно до якої вартість ритуальних послуг та предметів ритуальної належності  склали 28 625,00 грн, а також квитанцію від 28.08.2025 ФОП ОСОБА_20, відповідно згідно з якою вартість поминального обіду в кав`ярні «ІНФОРМАЦІЯ_8», на 50 осіб склала 15 574,00 грн. Всього, витрати на поховання на склали 42 799,00 грн. 
Оскільки обвинувачений в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення витрат на поховання визнав у повному обсязі, із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 42 799,00 грн на відшкодування витрат на поховання.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно зі ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. 
У судовому засіданні доведено, що протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 внаслідок загибілі її чоловіка завдано моральної шкоди. 
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує зазначені у позові доводи, зокрема: душевний біль у зв`язку із втартою чоловіка та батька її двох дітей, якого зазнала позивачка, порушення звичайного укладу життя, перебування на її утриманні двох неповнолітніх дітей, необхідністю догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та неможливістю у зв`язку із цим працевлаштуватись, позбавленням постійного та єдиного джерела доходу - утримання яке надавав їй чоловік.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та оцінюючи доводи позивача на обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди, зокрема, те, що позивачка пережила сильне емоційне потрясіння та зазнала моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини, майновими втратами, порушенням звичного устрою і ритму життя, необхідністю докладати значних додаткових зусиль для самостійного догляду за двома неповнолітніми дітьми, які втратили батька, та необхідністю налагодження свого побуту, з огляду на ступінь вини відповідача, а також враховуючи, що кримінальні правопорушення були вчинені за участю самого потерпілого ОСОБА_11 , протиправна поведінка якого певною мірою сприяла настанню негативних наслідків, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, сягнувши із відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 900 000,00 грн. Суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди відповідає принципу розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. 
Вартість проведення судової інженерно-технічної експертизи - 1 782,80 грн; судової автотехнічної експертизи - 1 337,10 грн. Отже з ОСОБА_8 на рахунок Полтавського НДЕКЦ МВС України необхідно стягнути судові витрати на залучення експертів, загальна вартість яких складає 3 119,90 грн.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Полтавської області від 26.08.2025 на автомобіль марки «Hyundai Terracan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що вилучений під час огляду 25.08.2025, який перебував в користуванні обвинуваченого ОСОБА_8 , - скасувати.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогамист. 96-1, 96-2 КК України, ст. 100 КПК України.
Частиною 1 ст. 96-1 КК України передбачена спеціальна конфіскація, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Також, згідно з п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Враховуючи наведене, автомобіль марки «Hyundai Terracan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - слід конфіскувати в дохід держави.
ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії тяжких злочинів, в умовах воєнного стану. Враховуючи особу обвинуваченого, думку прокурора, суд не знаходить підстав для скасування або зміни раніше обраного судом щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого, для забезпечення його належної процесуальної поведінки та для запобігання ризиків, що продовжують існувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_8 покарання: 
за ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років;
за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна. 
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання - з 25.08.2025, зарахувавши в строк відбуття покарання - строк досудового тримання під вартою.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 залишити обраний запобіжний захід - тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів, в розмірі 3 119,90 грн (три тисячі сто дев`ятнадцять гривень 90 коп.)
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Полтавської області від 26.08.2025 на автомобіль марки «Hyundai Terracan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що вилучений під час огляду 25.08.2025, який перебував в користуванні обвинуваченого ОСОБА_8 , - скасувати.
Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Hyundai Terracan», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області - конфіскувати в дохід держави на підставі ст. 96-2 КК України. 
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково:
стягнути з ОСОБА_8 на користь  ОСОБА_6 заподіяну майнову шкоду в сумі 42 799,00 грн (сорок дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень 00 коп.); 
стягнути з ОСОБА_8 на користь  ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 900 000,00 грн (дев`ятсот тисяч гривень 00 коп.) 
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя 
Новосанжарського районного суду 
Полтавської області ОСОБА_1