Коростенський міськрайонний суд Житомирської області    

Справа №279/699/26
провадження 1-кп/279/406/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року 

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника адвоката ОСОБА_5 
потерпілого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростень Житомирської області кримінальне провадження № 12026060490000039 від 22.01.2026 року, щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Коростень, Житомирської області, громадянки України, українки, з середньою-технічною освітою, працючої прибиральницею у ІНФОРМАЦІЯ_2 дітей та сімей ОСОБА_7 , на утриманні має двох малолітніх дітей, не депутатки, не інваліда, не ВПО, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима, м.т. НОМЕР_1 

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
30.01.2026 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 в присутнорсті адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України. 
Угоду затверджено на стадії досудового слідства. 
Відповідно до формулювання обвинувачення з обвинувального акта та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.
21 січня 2026 року, о 17 год. 56 хв., ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні магазину ТОВ ТК «Полісся Продукт», що за адресою: м. Коростень, вул. Івана Котляревського, буд.18, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вони залишаються бути непоміченими, шляхом вільного доступу таємно викрала з прилавку магазину мобільний телефон торгівельної марки «РОСО» модель С65(6/128 Gb), який залишив у магазині під час купівлі товару ОСОБА_6 , вартістю 4183,33 грн., який знаходився в чохлі-книжечці, вартістю 200 грн. та сім-карткою ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_2 , вартістю 100 грн., чим спричинила потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 4483,33 грн., та з викраденим з місця події зникла.
Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. 
Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у висунутому ій обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнала повністю, у скоєному розкаялася, підтвердила обставини скоєння нею кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.
30.01.2026 року між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч.4 ст. 185КК України. Обвинувачена у повному обсязі сформульованого обвинувачення, беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачена повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, який визначить суд, із покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченій.
Прокурор просив затвердити угоду на визначених умовах, зазначив, що угода укладена добровільно, надав матеріали, що характеризують особу обвинуваченої. Потерпілий в судовому засіданні погодився із затвердженням укладеної угоди на визначених умовах.
Обвинувачена ОСОБА_4   та її захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому ОСОБА_4   беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених в обвинувальному акті та угоді обставин.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Угода укладена 30.01.2026 року між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченою ОСОБА_4 і її захисником ОСОБА_5 , з другої сторони.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_4  за ч.4 ст. 185КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану,  є правильною. 
Відповідно до вимог ст. 12 КК України,  ОСОБА_4  вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, та за вимогами п.1) ч.4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо нетяжких злочинів. 
Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладання угоди.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.
Також, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4   цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши прокурора, обвинувачену, її захисника, суд вважає, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, щире каяття у вчиненому, та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, як обставини, які пом`якшують покарання, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначити узгоджене покарання.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. 
Під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався.
Процесуальні витрати суд покладає на обвинувачену.
Цивільний позов не заявлено. Запробіжний захід не застосовувався.
Долю речових доказів у провадженні вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 100, 368-371, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд
У Х В А Л И В : 
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.01.2026 року між прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченою ОСОБА_4 і її захисником ОСОБА_5 , з другої сторони у кримінальному провадженні № 12026060490000039 від 22.01.2026 року, щодо  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене угодою покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, якщо вона протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави 4240,80 гривень витрат за проведення експертизи.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду №1-кс/279/80/26 від 26 січня 2026 року на мобільний телефон марки «РОСО» модель С65(6/128 Gb).
Речові докази : 
- Мобільний телефон марки «РОСО» модель С65(6/128 Gb), повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
- Оптичний носій інформації CD-диск з відеозаписом із камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Полісся-Продукт», що знаходиться за адресою: вул. Івана Котляревського, буд.18, м. Коростень Житомирської області; 2 фотознімки з коробки мобільного телефону РОСО С65 чорного кольору та фотознімок чеку з магазину "Полісся-Продукт", що знаходиться за адресою: м. Коростень, вул. Івана Котляревського, буд.18 за 21 січня 2026 року, які надав потерпілий ОСОБА_6 , залишити при матеріалах кримінального провадження.
З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженою з моменту отримання копії вироку.
Роз`яснити засудженій, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1