ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 	м. Чернівці	Справа № 926/4228/25	

Суддя Господарського суду Чернівецької області Миронюк Сергій Олександрович, за участю секретаря судового засідання Косован А.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Одеса

до товариства з обмеженою відповідальністю “Абсолют-2016”, м. Чернівці

про стягнення пені в сумі 68000,00 грн

представники сторін – не з`явилися
ВСТАНОВИВ:
Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю “Абсолют-2016” про стягнення пені в сумі 68000,00 грн.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024 на товариство з обмеженою відповідальністю “Абсолют-2016” накладено штраф у сумі 68000,00 грн. 
Оскільки відповідач штраф у визначені строки не сплатив, позивачем нараховано відповідачу пеню відповідно до частини 5 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” в розмірі 68000,00 грн., яку просить стягнути в судовому порядку.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 справу №926/4228/25 передано на розгляд судді Миронюку С.О. 
Ухвалою від 12.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.01.2026.
29.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Ухвалою від 08.01.2026 відкладено підготовче засідання на 27.01.2026.
26.01.2026 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. 
Ухвалою від 27.01.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 18.02.2026.
13.02.2026 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. 
У судове засідання 18.02.2026 представники сторін не з`явилися.
В силу приписів ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно довідки про доставку електронного листа ухвала від 27.01.2026 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання 27.01.2026 доставлена до електронного кабінету позивача.
Довідка про доставку документа в електронному вигляді до “Електронного кабінету” є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення (правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 30.08.2022 по справі № 459/3660/21, від 23.08.2023 по справі № 380/24487/21).
Оскільки скаржник має зареєстрований "Електронний кабінет" у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС і судом апеляційної інстанції копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було направлено саме до такого "Електронного кабінету", колегія суддів Верховного Суду вважає, що порушень норм процесуального права, якими регулюється питання вручення судового рішення при такому направленні не відбулося (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.02.2024 у справі №904/4199/20).
Також, 29.12.2025, 26.01.2026 та 13.02.2026 до суду від позивача надійшли заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача.
Окрім того, у зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету, ухвали по справі №926/4228/25 з повідомленням про дату, час і місце судового засідання надсилались на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
До суду повернулися без вручення адресовані відповідачу поштові відправлення з ухвалами суду з зазначенням причин невручення “адресат відсутній за вказаною адресою”.
Згідно ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 року у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. 
Пунктом 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Крім того, за змістом статті 2 Закону України “Про доступ до судових рішень”, кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвали суду у даній справі оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відтак, відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цих ухвал.
Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час і місце проведення судового засідання, беручи до уваги клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін у справі, дотримання розумності строку розгляду справи та за умови достатності наявних у справі матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024 визнано, що товариство з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» та товариство з обмеженою відповідальністю «Укрснаб Сервіс» вчинили порушення, що передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України ''Про захист економічної конкуренції'', у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі, яка проводилась Бузькою сільською радою на закупівлю: Шкільний автобус спеціалізований для преревезення школярів ЕТАЛОН А08116Ш-41 або еквівалент, 1 шт., за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, село Бузьке, пл. Центральна, 1, код ДК 021:2015: 34120000-4 – Мототранспортні засоби для перевезення 10 і більше осіб, ідентифікатор закупівлі UA-2019-08-21-001563-с).
Окрім того, рішенням від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024, згідно абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за вчинені порушення законодавства про захист економічної конкуренції на товариство з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» накладено штраф у розмірі 68000,00 грн. 
Супровідним листом від 05.11.2024 №65-02/4030е на адресу відповідача було направлено копію рішення від 28.10.2024 №65/101-р/к. 
Зазначений лист повернувся без вручення позивачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача) (ч. 1 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
У зв`язку з зазначеним, керуючись статтею 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, позивачем оприлюднено інформацію про прийняте рішення в газеті Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр” від 06.12.2024 №247 (7907). 
Отже, датою вручення відповідачу рішення від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024 вважається 16.12.2024.
Особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням (ч. 3 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
Згідно з частиною 2 ст. 62 Закону України “Про захист економічної конкуренції” перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок: строк який обчислюється місяцями закінчується у відповідне число останнього місяця строку. У разі коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день.
Таким чином, строк, протягом якого відповідач зобов`язаний був сплатити штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 17.02.2025.
Відповідно до пункту 19-1 частини першої статті 17 Закону України “Про Антимонопольний комітет України”, частини 8, 9 статті 56 Закону України “Про захист голова територіального відділення економічної конкуренції” Антимонопольного комітету України має повноваження видавати накази про примусове виконання рішень адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України, прийнятих за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу; у разі якщо протягом строку, встановленого абзацом першим частини третьої цієї статті, рішення органу Антимонопольного комітету України не виконується, Голова Антимонопольного комітету України, голова територіального відділення Антимонопольного комітету України видає наказ про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу; Наказ Голови Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України про примусове виконання рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого за результатами розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у тому числі про стягнення штрафу, є виконавчим документом, який пред`являється до органів державної виконавчої служби для примусового виконання в порядку, визначеному законом.
14.03.2025 видано наказ голови Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №65/16-ю про примусове виконання рішення від 28.10.2024 №65/101-р/к щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» штрафу у розмірі 68000,00 грн. та надіслано на виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідно до постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.03.2025 відкрито виконавче провадження №77606726 з виконання наказу від 14.03.2025 № 65/16-Ю про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» штрафу у розмірі 68000,00 грн.
Станом на 10.12.2025 (дата звернення з позовом) та станом на час розгляду справи штраф не сплачено.
Окрім того, заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню (ч. 1 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
Відповідач у судовому порядку не оскаржував рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.10.2024 №65/101-р/к.
Відтак, зазначене рішення є чинним, а отже, у відповідача є зобов`язання сплатити штраф в розмірі 68000,00 грн.
Відповідно до частини 13 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, протягом п`яти днів з дня сплати штрафу та пені, необхідно надіслати до Відділення документи, що підтверджують сплату штрафу, пені.
Відповідач не сплатив штраф, що накладений згідно з рішенням (не надіслав позивачу документ, що підтверджує сплату відповідачем штрафу, що накладений згідно з рішенням).
За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу (ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду (ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”).
У зв`язку з несплатою суми штрафу у відповідності до вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач нарахував відповідачу пеню за період з 18.02.2025 (строк, протягом якого відповідач зобов`язаний був сплатити штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 17.02.2025) по 08.12.2025 (294 дні прострочення), яка складає 299880,00 грн, проте, за приписами ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного рішенням від 28.10.2024 №65/101-р/к, а відтак, позивач розрахував пеню у сумі 68000,00 грн.
У зв`язку із ухиленням відповідача від виконання рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024 в частині сплати штрафу позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою про стягнення пені в сумі 68000,00 грн.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.
Положеннями ст. 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” визначено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.
Статтею 7 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” визначені повноваження Антимонопольного комітету у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
У відповідності до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки.
Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").
Відповідно до ст. 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний Комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку із порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в т.ч. про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.
Частиною 1 статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб`єктів господарювання, громадян, об`єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України. У разі надходження від заявника клопотання про можливість настання негативних наслідків, пов`язаних із поданням заяви, та з метою захисту його інтересів розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розпочинається за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.
Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.
У частині першій статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.
Відповідно до частин першої - третьої статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України “Голос України”, газета Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр”, “Офіційний вісник України”, друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання.
Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.
За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу (ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції").
Згідно з частиною восьмою статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.
Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Судом встановлено, що рішенням від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024, згідно абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за вчинені порушення законодавства про захист економічної конкуренції на товариство з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» накладено штраф у розмірі 68000,00 грн. 
Супровідним листом від 05.11.2024 №65-02/4030е на адресу відповідача було направлено копію рішення від 28.10.2024 №65/101-р/к. 
Зазначений лист повернувся без вручення позивачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У зв`язку з зазначеним, керуючись статтею 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, позивачем оприлюднено інформацію про прийняте рішення в газеті Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр” від 06.12.2024 №247 (7907). 
Отже, датою вручення відповідачу рішення від 28.10.2024 №65/101-р/к у справі №22-02/2024 вважається 16.12.2024.
Таким чином, строк, протягом якого відповідач зобов`язаний був сплатити штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 17.02.2025.
14.03.2025 видано наказ голови Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №65/16-ю про примусове виконання рішення від 28.10.2024 №65/101-р/к щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» штрафу у розмірі 68000,00 грн. та надіслано на виконання до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Відповідно до постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.03.2025 відкрито виконавче провадження №77606726 з виконання наказу від 14.03.2025 № 65/16-Ю про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» штрафу у розмірі 68000,00 грн.
Станом на 10.12.2025 (дата звернення з позовом) та станом на час розгляду справи штраф не сплачено.
Відповідач у судовому порядку не оскаржував рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.10.2024 №65/101-р/к.
Відтак, зазначене рішення є чинним, а отже, у відповідача є зобов`язання сплатити штраф в розмірі 68000,00 грн.
Відповідач не сплатив штраф, що накладений згідно з рішенням (не надіслав позивачу документ, що підтверджує сплату відповідачем штрафу, що накладений згідно з рішенням).
У зв`язку з несплатою суми штрафу у відповідності до вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції" позивач нарахував відповідачу пеню за період з 18.02.2025 (строк, протягом якого відповідач зобов`язаний був сплатити штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції закінчився 17.02.2025) по 08.12.2025 (294 дні прострочення), яка складає 299880,00 грн, проте, за приписами ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного рішенням від 28.10.2024 №65/101-р/к, а відтак, позивач розрахував пеню у сумі 68000,00 грн.
Судом перевірено нарахування пені та встановлено, з урахуванням того, що розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного рішенням, нарахована позивачем пеня в сумі 68000,00 грн є такою, що розрахована в межах строків та у відповідності до вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", а відтак, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Як визначено ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі “Руїз Торіха проти Іспанії” вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
На підставі викладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача пені в сумі 68000,00 грн.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 статті 129 ГПК України покладаються судом на відповідача. 
Керуючись ст. 2, 3, 4, 20, 46, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» (58000, м. Чернівці, вул. Воробкевича, 33, код ЄДРПОУ 40281953) пеню в сумі 68000,00 грн. і зарахувати зазначену суму в дохід загального фонду Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції»).
3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Абсолют-2016» (58000, м. Чернівці, вул. Воробкевича, 33, код ЄДРПОУ 40281953) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 32, код ЄДРПОУ 20992104, розрахунковий рахунок UA438201720343180001000008516, банк – Державна казначейська служба України, МФО 820172) судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2026.

Суддя С.О.Миронюк