Справа № 420/43341/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд:
- стягнути з відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ., на користь позивача військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 (до запитання), ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , засоби зв`язку к.т.: НОМЕР_4 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС) на загальну суму 29 780 тис. 31 коп. (двадцять дев`ять тис. сімсот вісімдесят грн. тридцять одна коп.) майнової шкоди. 
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ході проведення службового розслідування проведено комісійну перевірку місця проживання відповідача, з метою наявності військового майна виданого у тимчасове користування військовослужбовцю. Складено акт комісійної перевірки майна, виданого у тимчасове користування. За результатом проведеного службового розслідування підтверджено факт самовільного залишення місця тимчасової дислокації ( АДРЕСА_3 ) старшим сержантом ОСОБА_3 . В діях зазначеного військовослужбовця вбачаються ознаки Кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Разом з тим, в ході проведення службового розслідування, щодо факту самовільного залишення місця тимчасової дислокації підрозділу старшим сержантом ОСОБА_3 , встановлено факт безпідставного нарахування грошового забезпечення за період фактичного невиконання військовослужбовцем обов`язків військової служби на загальну суму 4 813 тис. 93 коп. (чотири тис. вісімсот тринадцять грн. дев`яносто три коп.). Згідно довідки-розрахунку від 31.10.2025 №1358, нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період 28.10.2025 - 31.10.2025 старшому сержанту ОСОБА_4 , за період фактичної відсутності з 28.10.2025 - 31.10.2025, нараховано та сплачено щомісячне грошове забезпечення на загальну суму 4 813 тис. 93 коп. (чотири тис. вісімсот тринадцять грн. дев`яносто три коп.). Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України Військова частина НОМЕР_1 направила ОСОБА_5 на адресу: АДРЕСА_1 , лист від 23.12.2025 №10/26271-25-Вих про добровільне відшкодування завданої шкоди. На час направлення позову військовослужбовцем не відшкодовано завдану шкоду державі у сумі 29 780 тис. 31 коп. (двадцять дев`ять тис. сімсот вісімдесят грн. тридцять одна коп.). Станом на грудень 2025 року залишок коштів, які отримано старшим сержантом ОСОБА_6 без належної на те правової підстави, за час відсутності на військовій службі з 28.10.2025 - 31.10.2025 та загальна вартість втраченого (привласненого майна виданого в тимчасове користування, становить 29 780 тис. 31 коп. (двадцять дев`ять тис. сімсот вісімдесят грн. тридцять одна коп.).
Заяви чи клопотання від сторін не надходили.
Процесуальні дії, вчинені судом.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Станом на час розгляду справи відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
Згідно з ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Обставини справи.
Наказом начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 11.03.2023 №43-ОС молодшого сержанта ОСОБА_1 (П-074408), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, зарахованого наказом адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.03.2023 №297-ОС у розпорядження начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_6 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення з 11.03.2023.
Наказом начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 29.09.2025 №1193-ОС, сержанта ОСОБА_1 (П-074408), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії – оператора групи розвідки відділення управління мінометної прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_5 ), звільнивши з посади інспектора прикордонної служби вищої категорії – начальника групи розвідки відділення управління ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_5 ) згідно з пунктом 310 Положення (на нижчу посаду).
Відповідно до рапорту коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_7 від 28.10.2025 №22.3/89583/25-Вн, встановлено, що о 10.00 год. 28.10.2025 під час перевірки особового складу прикордонної розвідувальної застави за адресою: Чернігівська область, Корюківський район, н.п. Сновське начальником прикордонної розвідувальної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування капітаном ОСОБА_8 , встановлено факт самовільного залишення тимчасового місця дислокації підрозділу інспектором прикордонної служби 2 категорії - оператором групи розвідки відділення управління мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування старшим сержантом ОСОБА_1 .
Наказом начальника НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 29.10.2025 №1345-ОС, вважати, сержанта ОСОБА_1 (П-074408), інспектора прикордонної служби 2 категорії – оператора групи розвідки відділення управління мінометної прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_4 ) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування (з місцем дислокації АДРЕСА_5 ), таким, що самовільно залишив військову частину (місце проходження військової служби) з 28.10.2025.
Наказом НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про призначення службового розслідування» від 29.10.2025 №5424-АГ, з метою з`ясування причин та обставин викладених в рапорті коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_7 від 28.10.2025 №22.3/89583/25-Вн, щодо факту самовільного залишення місця постійної дислокації підрозділу ( АДРЕСА_3 ) старшим сержантом ОСОБА_1 , призначено службове розслідування.
В ході проведення службового розслідування проведено комісійну перевірку місця проживання сержанта ОСОБА_1 , з метою наявності військового майна виданого у тимчасове користування військовослужбовцю. Складено Акт комісійної перевірки майна, виданого у тимчасове користування від 05.11.2025 року.
Комендантом третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_7 за даним фактом відпрацьовано службову записку від 06.11.2025 №22.3/92731/25-Вн.
Під час перевірки знайдено: Майно тилового забезпечення видане в тимчасове користування: плита балістична – 2 шт.; - каремат (килим польовий ізоляційний) – 1 шт.; - аптечка тактична IFAK - 1 шт.
Виявлено відсутність наступного майна виданого в тимчасове користування: Майно РАО видане в тимчасове користування: приклад – 1 шт.;- рукоятка – 1 шт.;- цівка – 1 шт.;- газова трубка зі ствольною накладкою – 1 шт.;- дульний тормоз компенсатор – 1 шт. Майно речової служби видане в тимчасове користування, а саме:- чоботи гумові - 1 пара;- сидіння польове індивідуальне – 1 шт.;- мішок спальний індивідуальний – 1 шт.;- рюкзак бойовий індивідуальний – 1 шт.;- рукавички тактичні ДПСУ – 1 пара;- балістична маска окуляри – 1 шт.;- налокітники – 1 комп.;- наколінники – 1 комп.;- костюм вітровологозахисний – 1 комп.;- шолом балістичний – 1 шт.;- костюм хімзахисту – 1 шт.;- рукавиці до костюму хімзахисту (бутилові) – 1 пара;- бронежилет з системою mollee, 4 підсумки, сумка тактична багатоцільова – 1 комп. 4.
Відповідно до службової записки коменданта третьої прикордонної комендатури швидкого реагування підполковника ОСОБА_7 від 08.11.2025 №22.3/93543/25-Вн (додаток №7), було знайдено військове майно РАО видане в тимчасове користування, а саме:- приклад – 1 шт.;- рукоятка – 1 шт.;- цівка – 1 шт.;- газова трубка зі ствольною накладкою – 1 шт.; - дульний тормоз компенсатор – 1 шт.
Відповідно до копії книги видачі зброї та боєприпасів мінометної прикордонної застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону інв. №199 (додаток 20) наявний підпис сержанта ОСОБА_1 про отримання АК-74 в комплектності, 5.45 мм набої в кількості-120 шт., магазини до АК в кількості – 4 шт., підсумок до магазинів – 1 шт.
Відповідно до копії книги обліку матеріальних засобів, виданих у тимчасове користування мінометної прикордонної застави третьої НОМЕР_7 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону інв. №109 наявний підпис сержанта ОСОБА_9 про отримання каремат – 1 шт., спальник – 1 шт., плитоноска – 1 шт., сумка – 1 шт., підсумок – 1 шт., окуляри-маска захисні балістичні – 1 шт., рукавиці тактичні – 1 шт., сидіння польове ізоляційне – 1 шт., наколінники– 1 шт., налокітники – 1 шт., гумові чоботи – 1 шт., костюм дощовий – 1 шт., рюкзак бойовий – 1 шт., комбінезон хімзахисту – 1 шт., бутилові рукавички – 1 шт., плити балістичні – 2 шт.
Відповідно до довідки розрахунку №526-25 від 06.11.2025 збитку завданого державі, а саме втрата майна номенклатури речової служби НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону старшим сержантом ОСОБА_1 , становить 23 409 тис. 93 коп. (двадцять три тис. чотириста дев`ять грн. 93 коп.)
Відповідно до довідки розрахунку №121 від 06.11.2025 щодо визначення залишкової вартості військового майна РХБЗ захисту для утримання для утримання старшим сержантом ОСОБА_1 , становить 1 556 тис. 45 коп. (одна тис. п`ятсот п`ятдесят шість грн. сорок п`ять коп.)
23.12.2025 року на адресу ОСОБА_1 направлено лист «Про добровільне відшкодування завданої шкоди» заподіяну неправомірними діями у сумі 29 780 тис. 31 коп. (двадцять дев`ять сімсот вісімдесят тис. тридцять одна коп.).
Станом на грудень 2025 року залишок коштів, які отримано старшим сержантом ОСОБА_1 без належної на те правової підстави, за час відсутності на військовій службі з 28.10.2025 - 31.10.2025 та загальна вартість втраченого (привласненого майна виданого в тимчасове користування, становить 29 780 тис. 31 коп. (двадцять дев`ять тис. сімсот вісімдесят грн. тридцять одна коп.).
Джерела права й акти їх застосування.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 3 жовтня 2019 року №160-IX (далі також - "Закон № 160-IX").
Пункти 4, 5 частини першої статті 1 Закону №160-IX установлюють, що матеріальна відповідальність - це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - це збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Частини перша - друга статті 3 Закону №160-IX встановлює, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
Частина четверта статті 3 Закону №160-IX встановлює, що переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Стаття 4 Закону №160-IX передбачає, що особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Частина перша статті 6 Закону №160-IX встановлює, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
Абзац 1 частини другої статті 8 Закону №160-IX встановлює, що у разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Частина третя статті 8 Закону №160-IX передбачає, що розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Частини шоста - восьма статті 8 Закону № 160-IX встановлюють, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис. 
Висновки суду.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
У спірних правовідносинах, висновком службового розслідування встановлений факт самовільного залишення місця служби відповідачем під час дії воєнного стану з 28.10.2025, у зв`язку з чим матеріали відносно відповідача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України направлені до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Київ для прийняття правового рішення.
Суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за період з 28.10.2025.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення за вищевказаний період.
Щодо відшкодування шкоди за втрачене майно, суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача завдану державі шкоду у розмірі 24966,38 грн, яка виникла у зв`язку з самовільним залишенням ним військової частини разом із майном виданим в тимчасове користування.
При цьому, в обґрунтування наявності передбачених ч.2 ст.3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» умов для стягнення з відповідача зазначених коштів позивач не надав суду докази, які підтверджують вину відповідача у завданні шкоди державі на суму 24966,38 грн, та не довів причинний зв`язок між його протиправною поведінкою і завданою шкодою.
Також, суд враховує і те, що позивачем не надано суду доказів притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності, а також до матеріальної відповідальності, та доказів ознайомлення відповідача з такими наказами.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно п.п.1,3 наказу НОМЕР_5 мобільного прикордонного загону «Про результати службового розслідування» наказано голові комісії: начальнику відділу організації об`єднаної вогневої підтримки майору ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із наявністю в діях сержанта ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, встановленим порядком забезпечити направлення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Київ матеріалів службового розслідування, копії висновку та матеріалів службового розслідування для прийняття правового рішення;
Відділу юридичного забезпечення після порушення кримінального провадження за ч. 5 ст.407 ККУ по військовослужбовцю сержанту ОСОБА_1 підготувати документи для стягнення суми збитків завданих державі у розмірі: 4 813,93 грн. (чотири тисячі вісімсот тринадцять гривень дев`яносто три копійки), а саме: 3 389,60 грн. (три тисячі триста вісімдесят дев`ять гривень шістдесят копійок) – нараховане та виплачене грошове забезпечення; 619,42 грн. (шістсот дев`ятнадцять гривень сорок дві копійки) – компенсація ПДФО; 51,62 грн. (п`ятдесят одна гривня шістдесят дві копійки) – військовий збір; 753,29 грн. (сімсот п`ятдесят три гривні двадцять дев`ять копійок) – нарахований та сплачений Єдиний соціальний внесок, згідно наданої довідки- розрахунку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період 28.10.2025- 31.10.2025 сержанта ОСОБА_1 . 23 409,93 грн. (двадцять три тисячі чотириста дев`ять гривень дев`яносто три копійки) – втрата майна номенклатури речової служби, згідно наданої довідки-розрахунку завданого збитку державі, а саме втрата майна номенклатури речової служби сержантом ОСОБА_1 . 1 556,45 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят шість гривень сорок п`ять копійок). - втрата майна номенклатури РХБ захисту, згідно наданої відомості щодо визначення залишкової вартості для утримання з старшого сержанта ОСОБА_1 .
З наведеного слідує, що у разі притягнення відповідача до кримінальної відповідальності завдана ним шкода, відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», повинна стягуватись в межах кримінального провадження шляхом пред`явлення позивачем цивільного позову у кримінальному провадженні.
Крім того, суд звертає увагу на те, що частина перша статті 12 Закону № 160-IX визначає передумови для звернення військової частини з позовом про стягнення завданої державі шкоди.
Відповідно до цієї статті, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
Отже, правовою підставою для звернення до суду із цим позовом є звільнення особи з військової служби або відсутнє рішення про притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності до звільнення зі служби за умови, що військовослужбовець відмовився добровільно відшкодувати завдана шкоду.
Водночас, відповідно до матеріалів справи, відповідач не звільнений з військової служби. Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач відмовився добровільно відшкодувати завдану шкоду.
Із наведеного слідує те, що позивач без правових підстав звернувся до суду із позовом про стягнення завданої державі шкоди.
На підставі досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальної шкоди за майно видане в тимчасове користування слід відмовити.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення майнової шкоди – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) зайво виплачене грошове забезпечення за період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби з 28.10.2025 року по 31.10.2025 року у розмірі 4813,93 грн. 
3. В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко