ПОСТАНОВА 
Іменем України

05 березня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 394/289/25
провадження № 22-ц/4809/265/26 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,
за участі секретаря – Бойко В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Фермерське господарство Баліцького Миколи Васильовича,
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року у складі судді Запорожця О. М. і

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог позовної заяви

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства Баліцького Миколи Васильовича (далі – ФГ Баліцького М. В.) та просив:
-розірвати договір оренди земельної ділянки, зареєстрований Новоархангельським відділом КРФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 серпня 2010 року за № 041037600036, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 загальною площею 5,68 га, розташованої на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області;
-стягнути з ФГ Баліцького М. В. на свою 160 274 грн 49 коп заборгованості з орендної плати за 2018-2024 роки за договором оренди земельної ділянки, який зареєстрований Новоархангельським відділом КРФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 серпня 2010 року за № 041037600036, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 загальною площею 5,68 га, розташованої на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області;
-стягнути з ФГ Баліцького М. В. на свою користь 19 948 грн 68 коп коштів за самовільне використання земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414.
-стягнути з ФГ Баліцького М. В. на свою користь судові витрати.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423, загальною площею 5,68 га, розташованої на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, право власності на яку він набув у 2017 році на підставі договору міни. 
На момент набуття права власності вказана земельна ділянка перебувала в користуванні ФГ ОСОБА_2 – на підставі раніше укладеного зі спадкодавцем договору оренди землі, державна реєстрація якого була проведена 20 серпня 2010 року.
Після набуття позивачем права власності відповідач був обізнаний про зміну власника земельної ділянки, однак у період з 2018 по 2024 роки орендну плату позивачу не сплачував. 
На думку позивача, така поведінка орендаря свідчить про систематичне порушення умов договору оренди, оскільки відповідно до вимог законодавства систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі. 
ОСОБА_1 вважає, що внаслідок такого порушення він був позбавлений можливості отримувати передбачений договором дохід від використання належної йому земельної ділянки.
Крім того, за даними Державного реєстру фізичних осіб – платників податків відповідач подавав до податкових органів відомості про нарахування та виплату позивачу орендної плати за 2018–2024 роки, однак фактично ці кошти позивачем отримані не були, а за розрахунками позивача, загальна сума заборгованості з орендної плати за вказаний період становить 160 274 грн 49 коп.
Також позивач посилається на те, що інший договір оренди земельної ділянки, укладений 18 жовтня 2012 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414, був визнаний нікчемним і державну реєстрацію такого договору скасовано, однак до 05 грудня 2024 року відповідач фактично користувався цією земельною ділянкою. 
У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що відповідач безпідставно користувався зазначеною земельною ділянкою, унаслідок чого виникла заборгованість за її використання у сумі 19 948 грн 68 коп.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції 

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ФГ Баліцького М. В. про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування збитків за користування земельною ділянкою відмолено в повному обсязі.
Судові витрати по справі віднесено за рахунок ОСОБА_1 .
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3 , будучи законним власником земельної ділянки, дієздатною та обізнаною людино, діючи на час укладання договору оренди землі, в першу чергу для задоволення власних потреб та цілей, надав ФГ Баліцького М. В. право користування земельною ділянкою шляхом укладання договору, при цьому, договір повністю відповідає положенням цивільного та земельного законодавства (сторонами у цивільній справі це не оспорюється). 
ОСОБА_1 після підписання договору міни та внесення відомостей до реєстру прав на нерухоме майно, став власником земельної ділянки за законом та протягом 2018-2024 років умисно не отримував орендної плати та в 2025 році вибрав спосіб захисту свого цивільного права шляхом звернення до суду з позовом про розірвання договору оренди землі в зв`язку з неотриманням орендної плати. 
Суд першої інстанції вважав, що у відповідача, виходячи з матеріалів справи та встановлених обставин, існує заборгованість перед позивачем у розмірі 46 546,92 грн, але заборгованість утворилась не з вини відповідача, а саме з вини позивача, яка виразилась в умисному неотриманні нарахованої орендної плати, а задоволення вимоги про стягнення нарахованої орендної плати буде суперечити основним засадам цивільного судочинства.
Приймаючи до уваги викладене, суд першої інстанції вважав, що у задоволенні позовної вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з несплатою орендної плати та стягнення орендної плати слід відмовити в повному обсязі.
Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про відшкодування збитків за користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено факт не підписання договору орендодавцем, що стало підставою для визнання оспорюваного договору нікчемним, проте визнання договору оренди земельної ділянки нікчемним не свідчить про протиправність дій відповідача та вину у заволодінні земельною ділянкою у незаконний спосіб, оскільки орендна плата за користування земельною ділянкою отримувалась орендодавцем протягом шести років, та користувався відповідач нею до 2024 року. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи та неправильно оцінив надані сторонами докази.
Після переходу до ОСОБА_1 у 2017 році права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 відповідач був обізнаний про зміну власника, однак у період з 2018 по 2024 роки орендну плату позивачу фактично не сплачував. 
При цьому подання відповідачем до податкових органів відомостей про нарахування орендної плати не підтверджує факту її виплати позивачу. 
Систематична несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди та відповідно до положень ЗК України, ЦК України та ЗУ «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, незалежно від подальшого погашення заборгованості.
Відповідач, у разі наявності труднощів із визначенням реквізитів для оплати або сумнівів щодо особи кредитора, мав можливість виконати зобов`язання шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса відповідно до статті 537 ЦК України, однак таким правом не скористався, що свідчить про неналежне виконання зобов`язання зі сплати орендної плати.
ФГ ОСОБА_2 фактично визнало наявність заборгованості, оскільки у відзиві на позов та наданих довідках здійснив розрахунок орендної плати за відповідні роки, визначивши суми нарахувань та податків, що, підтверджує наявність боргу перед позивачем.
Крім того, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо відшкодування коштів за користування іншою земельною ділянкою без належних правових підстав, посилаючись на положення цивільного та земельного законодавства щодо обов`язку відшкодування збитків власнику землі у разі її використання без правовстановлюючих документів.

Відзив на апеляційну скаргу

Від ФГ Баліцького М. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду, проведеного в режимі відеоконференції, представник позивача адвокат Віватенко М. І. підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача адвокат Олексієнко Л. В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 25.07.2017 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу зареєстровано право власності на земельні ділянки кадастровий номер 3523683900:02:000:0414 та 3523683900:02:000:0423. 27 квітня 2009 року ОСОБА_3 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 загальною площею 5,68 га на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2008 реєстр. № 2476.
20.08.2010 (виходячи з часу проведення державної реєстрації) між ОСОБА_3 та «ФГ Баліцького» було укладено договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 041037600036.
Зазначений договір відповідно до п. 8 укладено терміном на двадцять років. П. 9 вказує що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 680,98 грн. П. 11 вказує, що орендна плата вноситься до з 16.08 по 01.11 щороку. В пунктах 28, 29, 30, 31 визначені права та обов`язки орендаря та орендодавця. Згідно з п. 29 договору орендодавець зобов`язаний передати земельну ділянку, що відповідає умовам договору оренди; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою, це саме закріплено в ст. 24 Закону України «Про оренду землі».
25.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір міни, відповідно до якого позивач набув власності на земельну розміром 5,6787 га, яка розташована на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району (на той час) Кіровоградської області, кадастровий номер 3523683900:02:000:0423.
Так відповідно до умов п. 40 договору оренди землі до позивача перейшли права та обов`язки орендодавця.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
За змістом статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України) та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущенного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Матеріалами справи підтверджується, що між ОСОБА_3 та ФГ Баліцького М. В. було укладено договір оренди земельної ділянки, який 20.08.2010 було зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 041037600036 (том 1 а. с. 21-25).
Договір укладено терміном на двадцять років (п. 8 Договору).
За змістом пунктів 9, 11 Договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 680,98 грн, в строк з 16.08 по 01.11 щороку (том 1 а. с. 21-25, 88-89).
25.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір міни, відповідно до якого позивач став власником земельної ділянки площею 5,6787 га, яка розташована за адресою: Кіровоградська область, Новоархангельський район, Вільшанська сільська рада, кадастровий номер: 3523683900:02:000:0423, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (том 1 а. с. 15-20).
З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-992603079023 від 14.08.2023 слідує, що вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 становить 221 651,99 грн (том 1 а. с. 26).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач допускав систематичну повну несплату орендної плати, визначену договором за 2018-2024 роки.
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначав, що регулярно здійснював направлення грошових коштів поштовим оператором АТ «Укрпошта» за місцем знаходження позивача.
На підтвердження вказаних доводів, ФГ Баліцького М. В. посилалось на документи направлення грошових переказів, з яких слідує, що відповідач 25.11.2019, 17.11.2019, 24.11.2023, 26.11.2022 та 19.11.2020 було здійснено поштові перекази на загальну суму 99 989 грн 20 коп, які були повернуті відправнику (том 1 а. с 78-86).
При цьому, виходячи з умов договору та нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата за спірний період з 2018 року по 2024 рік становить 45 546 грн 92 коп (221 651 грн 99 коп*3%*7).
Аналіз наявних в матеріалах справи доказів та встановлених судом обставин свідчить про те, що відповідач вживав заходів для виконання свого обов`язку зі сплати орендної плати, зокрема здійснював направлення грошових коштів на адресу позивача шляхом поштових переказів через АТ «Укрпошта». З наданих у справі документів слідує, що такі грошові перекази здійснювались у різні роки, однак були повернуті відправнику у зв`язку з їх неотриманням адресатом.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що ФГ Баліцького М. В. не ухилялось від виконання обов`язку щодо сплати орендної плати, а вживав реальних дій, спрямованих на виконання грошового зобов`язання. Сам по собі факт неотримання позивачем грошових коштів за відсутності доказів недобросовісної поведінки відповідача не може свідчити про систематичну несплату орендної плати з вини орендаря.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про систематичну несплату орендної плати не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами у розумінні статей 76–81 ЦПК України.
Враховуючи, що підставою для розірвання договору оренди землі відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» є саме систематична несплата орендної плати з вини орендаря, а матеріали справи свідчать про вжиття відповідачем заходів для виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки та обґрунтовано відмовив в задоволення вказаної позовної вимоги.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач після переходу до позивача у 2017 році права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 у період з 2018 по 2024 роки фактично не сплачував орендну плату, а подання відомостей до податкових органів не підтверджує факту її виплати, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Як встановлено судом, відповідач вживав заходів щодо виконання свого обов`язку зі сплати орендної плати, зокрема здійснював направлення грошових коштів позивачу поштовими переказами через АТ «Укрпошта». Однак зазначені кошти були повернуті відправнику у зв`язку з їх неотриманням адресатом. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач ухилявся від виконання зобов`язання зі сплати орендної плати, оскільки ним вчинялися дії, спрямовані на належне виконання умов договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що систематична несплата орендної плати є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, самі по собі є правильними з огляду на положення земельного та цивільного законодавства, однак у даному випадку вони не підлягають застосуванню, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності систематичної несплати орендної плати саме з вини відповідача. Натомість встановлено, що неотримання позивачем грошових коштів відбулося з причин, які не залежать від відповідача.
Посилання апелянта на те, що відповідач мав можливість виконати зобов`язання шляхом внесення коштів на депозит нотаріуса відповідно до статті 537 ЦК України, також не заслуговують на увагу, оскільки така можливість є правом боржника, а не його обов`язком. Сам по собі факт невнесення грошових коштів на депозит нотаріуса не свідчить про порушення відповідачем умов договору чи ухилення від виконання грошового зобов`язання, з огляду на те, що відповідач вживав інших дій, спрямованих на сплату орендної плати.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про стягнення орендної плати

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем у розмірі 46 546,92 грн, але вона утворилась не з вини ФГ Баліцького М. В., а саме з вини ОСОБА_1 , яка виразилась в умисному неотриманні нарахованої орендної плати, задоволення вимоги про стягнення нарахованої орендної плати буде суперечити основним засадам цивільного судочинства.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.
Відповідно до статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.
Згідно з положеннями статті 21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
За змістом ст. 22 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі.
За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України (далі -ПК України) для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Приписами ст. 96 ЗК України встановлено, що землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Матеріалами справи підтверджується, що за умовами укладеного між ОСОБА_3 та ФГ Баліцького М. В. договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 680,98 грн.
З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-992603079023 від 14.08.2023 слідує, що вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 становить 221 651,99 грн.
Таким чином, виходячи з умов договору та нормативної грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата за спірний період з 2018 року по 2024 рік становить 45 546 грн 92 коп (221 651 грн 99 коп*3%*7).
Доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості з орендної плати має визначатися виходячи із сум доходу, відображених відповідачем у відомостях, поданих до податкових органів, суд вважає необґрунтованими.
Подання орендарем до податкових органів відомостей про нарахування доходу орендодавцю саме по собі не змінює умов договору оренди землі та не є підставою для визначення розміру орендної плати у більшому розмірі, ніж передбачено договором.
Як встановлено судом, відповідно до умов укладеного договору оренди розмір орендної плати становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Інших умов щодо розміру орендної плати сторони у договорі не передбачили, доказів внесення змін до договору в цій частині матеріали справи не містять.
За таких обставин розмір орендної плати підлягає визначенню саме виходячи з умов договору оренди та нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а не з даних податкової звітності відповідача. Тому посилання позивача на те, що заборгованість має обчислюватися виходячи із сум, відображених у податкових документах, є безпідставним.
Суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати з підстав того, що заборгованість утворилась з вини позивача у зв`язку з неотриманням ним поштових переказів.
Сам по собі факт повернення грошових переказів не свідчить про повне виконання відповідачем грошового зобов`язання, оскільки відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має бути виконане належним чином і у встановлений строк, а обов`язок сплати орендної плати покладається саме на орендаря.
Оскільки матеріалами справи підтверджується, що грошові кошти фактично позивачем отримані не були, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою, обов`язок зі сплати орендної плати за користування нею залишається невиконаним.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення орендної плати, оскільки наявність заборгованості у межах умов договору оренди підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, з ФГ Баліцького М. В. на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за період з 2018 по 2024 роки у розмірі 45 546 грн 92 коп, що обчислена відповідно до умов договору оренди земельної ділянки.

Щодо позовних вимог про відшкодування збитків за користування земельною ділянкою

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків за користування земельною ділянкою суд першої інстанції виходив з того, що визнання договору оренди земельної ділянки нікчемним не свідчить про протиправність дій відповідача та вину у заволодінні земельною ділянкою у незаконний спосіб, оскільки орендна плата за користування земельною ділянкою отримувалась орендодавцем протягом шести років, та користувався відповідач нею до 2024 року.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Згідно статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).
За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Особливості відшкодування збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам внаслідок створення чи зміни меж природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків, регіональних ландшафтних парків, ботанічних садів, дендрологічних парків, зоологічних парків, визначаються Законом України «Про природно-заповідний фонд України». Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставинах, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Матеріалами справи підтверджується, що додатковим рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2024 року у справі № 394/94/20 ухвалено додаткове рішення в цивільній справі № 394/94/20 за позовом ОСОБА_1 до ФГ Баліцького М.В, третя особа – ОСОБА_3 , про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації, а саме:
Скасовано ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області по справі від 06.11.2023 та відновлено текст заочного рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області по справі № 394/94/20 від 20.04.2022 наступного змісту:
«Визнати нікчемним договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5,68 га, розташованої на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3523683900:02:000:0414, укладений між ОСОБА_3 та ФГ Баліцького М. В.
Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, проведеної Новоархангельським відділом КРФ ДП «ЦЦЗК» У Державному реєстрі земель від 22 листопада 2012 року за №352360004004380.
Повернути ОСОБА_1 самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414, яка використовується ФГ Баліцького М. В.
Стягнути з ФГ Баліцького М. В. на користь ОСОБА_1 не виплачені за період 2018-2020 років кошти в сумі 19 948 гривень 68 коп за самовільне використання земельної ділянки.
Стягнути з ФГ Баліцького М. В. на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі судового збору, 15 000 гривень на правову допомогу, сплачені за договором про надання правової допомоги та проведену почеркознавчу експертизу, сума якої становить 6864, 40 коп.» (том 1 а. с. 49-50).
З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-99260310222023 від 14.08.2023 слідує, що вартість земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414 становить 221 651,99 грн (том 1 а. с. 27).
Аналіз наведених норм права та встановлених у справі обставин свідчить про те, що використання земельної ділянки без належної правової підстави є порушенням прав власника земельної ділянки та тягне обов`язок особи, яка користувалася такою земельною ділянкою, відшкодувати завдані збитки, у тому числі неодержані доходи.
Як встановлено судом, договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414, укладений між ОСОБА_3 та ФГ Баліцького М. В., рішенням суду у справі № 394/94/20 визнано нікчемним, а державну реєстрацію такого договору скасовано. 
Таким чином, зазначений правочин є недійсним з моменту його вчинення та не створює юридичних наслідків для сторін, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Отже, користування ФГ Баліцького М. В. земельною ділянкою з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414 за відсутності чинного правочину щодо такої земельної ділянки свідчить про використання її без належної правової підстави.
Висновок суду першої інстанції про те, що визнання договору оренди нікчемним не свідчить про протиправність дій відповідача, не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до статей 216, 236 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків з моменту його вчинення, а відтак використання земельної ділянки на підставі такого правочину не може вважатися правомірним.
Крім того, сам по собі факт отримання попереднім власником земельної ділянки орендної плати протягом певного періоду не усуває обов`язку відповідача відшкодувати збитки власнику земельної ділянки у разі її використання без належної правової підстави.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, як власник земельної ділянки, має право на відшкодування збитків, завданих використанням належної йому земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що відповідає положенням статей 152, 156, 157 ЗК України, статей 22, 1166 ЦК України.
При цьому розмір заявлених до стягнення коштів у сумі 19 948 грн 68 коп, який обрахований позивачем, виходячи із умов договору, що визнаний нікчемним, та нормативної грошової оцінки, підтверджується матеріалами справи та відповідачем належними та допустимими доказами не спростований.
Таким чином, суд вважає, що з ФГ Баліцького М. В. на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню кошти у розмірі 19 948 грн 68 коп як відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414 без належних правових підстав.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків за користування земельною ділянкою є передчасними та такими, що ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування збитків за користування земельною ділянкою скасуванню з ухваленням в цій частині нового про стягнення з ФГ Баліцького М. В. на користь ОСОБА_1 46 546 грн 18 коп заборгованості з орендної плати та 19 948 грн 68 коп коштів за самовільне використання земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414.
В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування збитків за користування земельною ділянкою скасуванню з ухваленням в цій частині нового, рішення суду в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору підлягає зміні.
В порядку розподілу судових витрат пропорційно до задоволених вимог, що становить 36,9 % ((46 546,18+19 948,68)*100/(160 274,48+19 1948,68) від ціни майнових позовних вимог, з ФГ Баліцького М. В. на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 662 грн 38 коп (180 223,17*1%*36,9 %+180 223,17*1%*36,9%*150%) судового збору, сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2025 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фермерського господарства Баліцького Миколи Васильовича стягнення заборгованості по орендній платі та відшкодування збитків за користування земельною ділянкою скасувати та ухвалити в цій частині нове про часткове задоволення вказаних вимог.
Стягнути з Фермерського господарства Баліцького Миколи Васильовича (код ЄДРПОУ 31181867) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 46 546 (сорок шість тисяч п`ятсот сорок шість) грн 18 коп заборгованості з орендної плати за 2018-2024 роки за договором оренди земельної ділянки, який зареєстрований Новоархангельським відділом КРФ ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 серпня 2010 року за № 041037600036, щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0423 загальною площею 5,68 га, розташованої на території Вільшанської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області.
Стягнути з Фермерського господарства Баліцького Миколи Васильовича (код ЄДРПОУ 31181867) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 19 948 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 68 коп коштів за самовільне використання земельної ділянки з кадастровим номером 3523683900:02:000:0414.
Рішення суду в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору змінити.
Стягнути з Фермерського господарства Баліцького Миколи Васильовича (код ЄДРПОУ 31181867) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 662 (одна тисяча шістсот шістдесят два) грн 38 коп судового збору.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13.03.2026. 
Головуючий суддя     С. І. Мурашко 

Судді        С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко