ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року	Львів	Справа № 260/90/25 пров. № А/857/6593/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А. 
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року про відмову в задоволенні заяви, прийняту суддею Маєцькою Н.Д., у м. Ужгороді, повний текст складено 12 січня 2026 року, у справі № 260/90/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «ГІДРОРЕСУРС-ТЕРЕСВА» про визнання громадських слухань такими, що не відбулися, визнання протиправними і нечинними рішень, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, товариство з обмеженою відповідальністю «ГІДРОРЕСУРС-ТЕРЕСВА» в якій просили визнати громадські слухання щодо проектів детального плану території «Нове будівництво і експлуатація міні ГЕС №1 в с. Калини Тячівського району Закарпатської області на р. Тересва загальною встановленою потужністю до 999 кВт» та детального плану території «Нове будівництво і експлуатація міні ГЕС №2 в с. Калини Тячівського району Закарпатської області на р. Тересва загальною встановленою потужністю до 999 кВт», призначені на 14 годину 14 серпня 2024 у селищі Дубовому Тячівського району Закарпатської області, такими, що не відбулися;
- визнати протиправними і нечинними рішення Дубівської селищної ради від 30 серпня 2024 №1033 «Про затвердження містобудівної документації детального планування території «Нове будівництво і експлуатація міні ГЕС №1 в с. Калини Тячівського району Закарпатської області на р. Тересва загальною встановленою потужністю до 999 кВт» та звіту про стратегічну екологічну оцінку (CEO)» та №1034 «Про затвердження містобудівної документації детального планування території «Нове будівництво і експлуатація міні ГЕС №2 в с. Калини Тячівського району Закарпатської області на р. Тересва загальною встановленою потужністю до 999 кВг» та звіту про стратегічну екологічну оцінку (СЕО)».
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 у справі № 260/90/25, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОРЕСУРС-ТЕРЕСВА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 3000,00 грн. з кожного.
24 грудня 2025 до суду надійшла заява сторони позивача про виправлення описки у судовому рішенні, в якій просять виправити помилки у додатковому рішенні від 25 червня 2025 щодо суб`єкта, за рахунок коштів якого стягуються судові витрати на користь ТОВ «ГІДРОРЕСУРС-ТЕРЕСВА», а також просять визнати виконавчі листи, видані 25 листопада 2025 такими, що не підлягають виконанню.
Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 у задоволенні вказаної заяви відмовлено.
Суд виходив з того, що визначення осіб, з яких стягуються судові витрати на професійну правничу допомогу є результатом правової оцінки суду та складовою резолютивної частини додаткового рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025, ухваленого з урахуванням положень ст. 139 КАС України.
Зміна такого суб`єкта фактично призвела б до перегляду висновків суду щодо розподілу судових витрат, тобто до зміни змісту судового рішення, що суперечило б КАС України.
Зі змісту заяви вбачається, що заявники пов`язують вимогу про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню із необхідністю внесення змін до додаткового рішення суду щодо суб`єкта за рахунок якого стягуються судові втирати на правничу допомогу, однак судом відмовлено в задоволенні заяви про виправлення описки в додатковому рішенні.
Водночас, судом не встановлено інших обставин, які б свідчили про наявність підстав, визначених ст. 374 КАС України для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального права щодо пільг як учасників бойових дій, так і процесуального права, що такі особи зі статусом звільняються від судових витрат, просять таке скасувати та задовільнити вимоги заяви.
Акцентують увагу на тому, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст. 139 КАС).
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, однак подібне не позбавляє можливості суд вирішити спірні правовідносини по суті.
В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства України (далі як і раніше – КАС України) суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Згідно з ч. 2 ст. 253 КАС України питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.
При цьому, суд зазначає, що поняття описки і очевидної арифметичної помилки, визначає, що опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Так, суд може допустити помилку у найменуванні органу чи особи, у назві та реквізитах рішення, яке визнано протиправним, тощо.
Очевидною арифметичною помилкою є порушення правил арифметики при розрахунках завданої шкоди, невиплаченої зарплати тощо. Така помилка може призвести до неправильного визначення розміру задоволення позовних вимог грошового характеру.
Під опискою необхідно розуміти помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може ускладнити виконання судового рішення. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття. При цьому, виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
З матеріалів справи вбачається, що додатковим рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 червня 2025 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОРЕСУРС-ТЕРЕСВА» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі по 3000,00 грн. з кожного.
За результатами апеляційного оскарження вказане додаткове рішення залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025, у зв`язку з чим відповідно до ст. 255 КАС України воно набрало законної сили.
Слід погодитись з позицією суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви, позаяк особиста незгода сторони позивача з прийнятим додатковим рішенням не може бути підставою для виправлення в ньому описки. 
Прохання змінити суб`єкта за рахунок коштів якого стягуються судові витрати за правничу допомогу на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОРЕСУРС-ТЕРЕСВА» свідчить про незгоду сторони позивача із прийнятим додатковим рішенням, проте наведені доводи не свідчать про наявність у вказаному судовому рішенні описки, виправлення якої може бути здійснено в порядку, передбаченому статтею 253 КАС України.
Необхідно наголосити, що законодавство не надає будь-яких інших можливостей змінювати тексти своїх вже ухвалених судових рішень, навіть якщо суддя пізніше виявляє, що допущено помилку при оцінці доказів чи застосуванні права. Такі помилки може виправити лише суд вищої інстанції під час апеляційного чи/або касаційного перегляду судового рішення.
Також суд звертає увагу сторони позивача на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму (справа «Сутяжник проти Росії»). Європейський суд з прав людини звертав увагу, що при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Волчлі проти Франції», від 08 грудня 2016 у справі «ТОВ «Фріда» проти України»). 
Беручи до уваги наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, правильно застосовано норми процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, що має наслідком залишення ухвали першої інстанції без змін, а в задоволенні апеляційної вимоги слід відмовити.
Судові витрати не стягуються виходячи зі ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310,312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року про відмову в задоволенні заяви у справі № 260/90/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	М.А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 11.03.2026.