Справа № 369/14764/25
Провадження № 2/369/5648/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року        м.Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Козак І.А.,
при секретарі Кавун Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Представник позивача ТОВ «ФК «АРАГОН»-Юхименко Ю.Ю. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» здійснює обслуговування та утримання будинку АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг (послуг з управління, утримання багатоквартирним будинком та прибудинкової території) утворилася заборгованість у розмірі 3 299,05 грн.
02.06.2025 між ТОВ «КВАРТАЛ-АВІА СЕРВІС» та ТОВ «Фінансова компанія «АРАГОН» було укладено Договір про надання послуг з факторингу № 02/06.25, відповідно до якого, ТОВ «КВАРТАЛ-АВІА СЕРВІС» зобов`язався за плату відступити позивачеві право грошової вимоги, що виникло на підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за відповідним правом грошової вимоги, що виникло на підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», та набуває всіх прав за них. 
Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до Договору про надання послуг факторингу № 02/06.25 від 02.06.2025 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями Відповідача щодо оплати житлово-комунальних послуг у сумі 3 299,05 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги (боржника). 
Таким чином, право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_3 , наразі належить позивачу. До того ж, згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово- комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на правах спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири. Таким чином, враховуючи наведене, Відповідач зобов`язаний приймати участь у витратах по управлінню багатоквартирним будинком. Тому, з врахуванням вищенаведеного, оскільки відповідачу надавались послуги з управління будинком, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» заборгованість по оплаті за послуги управління багатоквартирним будинком у розмірі 3 299,05 грн. Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс в зв`язку із розглядом даної справи складає 5 922,40 грн. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір: 2422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу: 3500,00 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
29 жовтня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому він проти задоволення позову заперечив.
На заперечення проти позову відповідач зазначив, що заборгованість нарахована за 2014 рік, коли він не був власником квартири АДРЕСА_2 , договір про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території з ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» уклав у січні 2015 року, доказів надання послуг з утримання будинку, як власнику квартири у 2014 році йому не надано та просив застосувати до спору позовну давність
08.12.2025 року представником позивача ТОВ «ФК «АРАГОН»-Юхименком Ю.Ю. до суду подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавалися належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а також фактом часткових оплат з боку відповідача, що свідчить про визнання ним як факту отримання послуг, так і обов`язку їх оплати.
Доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності є безпідставними, оскільки здійснення оплат, зокрема у листопаді 2023 року, перервало перебіг позовної давності, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду в межах встановленого законом строку.
Також позивач вважає безпідставними заперечення відповідача щодо відсутності обов`язку сплачувати за послуги до моменту державної реєстрації права власності, оскільки відповідач фактично користувався об`єктом нерухомості та отримував відповідні послуги.
Будь-яких належних доказів ненадання або неналежної якості послуг відповідачем не надано, зокрема відсутні акти-претензії, передбачені законодавством.
У зв`язку з наведеним позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість і судові витрати.
02.02.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позову та зазначає, що позивач не довів належними і допустимими доказами факт надання послуг, зокрема за період з січня по жовтень 2014 року, оскільки відсутні розрахункові документи, які підтверджують їх надання.
Також відповідач вказує, що частина доказів подана позивачем із порушенням процесуальних строків, встановлених ЦПК України, без клопотання про їх поновлення, у зв`язку з чим вони не можуть бути прийняті судом.
Крім того, відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності, зазначаючи, що вимоги за період 2014 року є такими, що пред`явлені з пропуском трирічного строку, який сплив у 2017 році, а подальші дії не свідчать про визнання саме цього боргу.
У зв`язку з викладеним відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача ТОВ «ФК «АРАГОН» - Юхименко Ю.Ю. клопотав суд про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами у разі неявки до суду.
13.04.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подала до суду заяву про проведення засідання без участі відповідача та представника відповідача.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:
Судом установлено, що 16 грудня 2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно437405856 від 30.07.2025 року.
23 січня 2015 року між ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» та ОСОБА_1 укладено договір №115/1 про надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території.
Відповідно до п.2.1. Договору предметом цього Договору є, зокрема, надання Виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території у житловому будинку та на його прибудинковій території, а Споживачем своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п.9.2. Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами.
Відповідно до п.5.1. Договору вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території визначається у додатку до Договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до п.5.2. Договору оплата за надані послуги здійснюється на банківський рахунок Виконавця, вказаний у рахунку-фактурі.
Відповідно до рахунку ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» на ім`я ОСОБА_1 за січень 2019 року за утримання будинку та прибудинкової території нараховано 3 777,57 грн, загалом – 5 938.90 грн. 
Відповідно до розрахунку до рахунку на сплату комунальних послуг за січень 2019 року нараховано за період 01.2014 року по 10.2014 року 3 299, 05 грн.
Платіжним дорученням №235512 від 25.02.2019 року ОСОБА_1 сплачено ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» 2 630,02 грн, призначення платежу – оплата комунальних послуг, квартира АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 , за січень 2019 р. 
22 березня 2019 року ОСОБА_1 подано ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» претензію про скасування нарахування вартості послуг з утримання будинку за період з 01.2014 року по 10.2014 року.
26 березня 2019 року ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» надано відповідь на претензію.
Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15).
Відповідно до ст. 5 Закону України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. 
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 у грудні 2014 році, своєчасно та в повному обсязі сплачував вартість наданих житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п.5.6. Договору сторони домовились, що строк позовної давності за вимогами Виконавця до споживача про стягнення заборгованості з оплати послуг, що надаються за цим Договором встановлюються відповідно до вимог чинного законодавства. 
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вимога заявлена за період з січня по жовтень 2014 року, тобто із пропуском встановленого законодавством строку позовної давності. 
Відповідач заявив про застосування до спору позовної давності.
Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Судом достовірно встановлено, що вимога заявлена ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» у 2019 році за період 01.2014-10.2014 із пропуском трирічного строку позовної давності.
02.06.2025 між ТОВ «Квартал-авіа сервіс» та ТОВ «Арагон» укладено договір про надання послуг з факторингу № 02/06.25, відповідно до умов п.1.1 якого ТОВ «Арагон» зобов`язується передати грошові кошти в сумі 703 985 гр. 69 коп. в розпорядження ТОВ «Квартал-авіа сервіс» за плату, а ТОВ «Квартал-авіа сервіс» зобов`язується відступити ТОВ «Арагон» своє право грошової вимоги до боржників, визначених в додатку № 1, що виникло на підставі ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до Реєстру боржників права вимоги до яких відступаються, сума та підстава заборгованості, який є невід`ємним Додатком № 1 до Договору про надання послуг факторингу № 02/06.25 від 02.06.2025 до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача ОСОБА_1 , об`єкт АДРЕСА_4 ; сума заборгованості 3299,05 грн.; підстава виникнення заборгованості ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
На підставі вказаних документів ТОВ «ФК «Арагон» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у загальному розмірі 3299,05 грн.
Суд враховує, що заборгованість, яка є предметом відступлення, сформована за період з січня по жовтень 2014 року, тоді як із відповідною вимогою первісний кредитор звернувся лише у 2019 році, тобто з пропуском строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідач ще у 2019 році заперечував наявність заборгованості за вказаний період, що було відомо первісному кредитору.
Таким чином, на момент укладення договору факторингу 02.06.2025 року первісному кредитору було достеменно відомо про існування обставин, які дають боржнику право відмовитися від виконання вимоги, зокрема у зв`язку зі спливом позовної давності.
За таких обставин передана позивачу грошова вимога не відповідає критерію дійсності у розумінні ст. 1081 ЦК України, оскільки є такою, що не підлягає судовому захисту.
Відступлення права вимоги, яка не може бути примусово реалізована у судовому порядку, не створює для нового кредитора правових підстав для її стягнення. 
Крім того, матеріали справи містять лист ТОВ «ФК «Арагон» №02-79/06.25 від 17 червня 2025 року повідомлення про заміну кредитора на ім`я ОСОБА_1 .
Доказів направлення та отримання зазначеного листа матеріали справи не містять.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 02.06.2025 року ОСОБА_1 нарахування за утримання прибудинкової території проводяться з травня 2014 року. Станом на травень 2014 року заборгованість складає 161,51 грн.
Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Частиною 1 статті 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Передане ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» позивачу за договором факторингу право грошової вимоги до відповідача є таким, що недійсне, з огляду на те, що ТОВ «Квартал-Авіа Сервіс» було відомо про існування обставин, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.
При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Судові витрати у справі складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Однак, у порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 22.04.2026 року.

Суддя          Ірина КОЗАК