ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2026 року	справа № 380/17028/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – відповідач-2), із вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в призначенні пенсії від 11.07.2025 № 134650025954;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди здійснення підприємницької діяльності з 18.02.1993 по 31.12.2000;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV на підставі заяви про призначення пенсії від 04.07.2025 № 4545, починаючи з 27 травня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що в позивача достатній страховий стаж для призначення пенсії, однак такий протиправно не зараховано відповідачем-2 періоди ведення підприємницької діяльності згідно довідки № 31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, виданої Личаківським управлінням ГУ ДФС у Львівській області та довідки від 02.07.2025 № 5306/АП/13-01 52-03, виданої ГУ ДПС у Львівській області за періоди 1993 – 2003, оскільки довідки про перебування на обліку не містять інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду та систему оподаткування. До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 19.08.2019 у зв`язку з відсутністю даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру та сплати страхових внесків. ОСОБА_1 вважає, що вона не може бути позбавлена права на зарахування страхового стажу за період з 18.02.1993 по 31.12.2000 у разі неперерахування відповідними фінансовими органами частини фіксованого податку до Пенсійного фонду України або у разі не відображення у індивідуальних відомостях про застраховану особу даних про перерахування Пенсійному фонду України 10 % сум фіксованого податку. Стверджує, що позивачкою надано відповідачам докази перебування ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування, сплачуючи фіксований патент фіксованого розміру прибуткового податку в період з 18.02.1993 по 31.12.2000, як фізичною особою-підприємцем, що є підставою для зарахування позивачу до її страхового стажу періоду підприємницької діяльності з 18.02.1993 по 31.12.2000. Тому, вважаючи, що у позивача наявне право на призначення пенсії, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.
Ухвалою від 25.08.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що пунктом 31 Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону № 1058 включається, зокрема, періоди введення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно — за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності згідно довідки №31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, виданої Личаківським управління ГУ ДФС у Львівській області та довідки від 02.07.2025 № 5306/АП/13-01 52-03, виданої ГУ ДПС у Львівській області за періоди 1993 2003, оскільки довідки про перебування на обліку не містять інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду та систему оподаткування. До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 19.08.2019 в зв`язку з відсутністю даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру та сплати страхових внесків. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.
Представник позивача надіслав на адресу відповідь на відзив, в якій навів доводи аналогічні тим, які викладені в позовній заяві.
Від відповідача-1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що до страхового стажу позивачу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності згідно довідки №31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, виданої Личаківським управління ГУ ДФС у Львівській області та довідки від 02.07.2025 № 5306/АП/13-01-52-03, виданої ГУ ДПС у Львівській області за періоди 1993 - 2003, оскільки довідки про перебування на обліку не містять інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду та систему оподаткування, а також не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 19.08.2019 в зв`язку з відсутністю даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру та сплати страхових внесків. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла віку 65 років.
Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 16.09.1977 ОСОБА_1 має наступний трудовий і страховий стаж:
- з 10.09.1977 по 15.10.1984 – працювала в Українському поліграфічному інституті ім. І.Федорова на посаді лаборанта кафедри - цей період зарахований відповідачами до страхового стажу;
- з 01.11.1984 по 17.05.1988 – працювала на Львівському заводі «Електропобутприлад» інженером-технологом ІІІ категорії - цей період зарахований відповідачами до страхового стажу;
- з 18.05.1988 по 11.02.1989 – догляд за дитиною до 3 років - цей період зарахований відповідачами до страхового стажу.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи від 06 квітня 1998 року підтверджується, що ОСОБА_1 з 18 лютого 1993 року була зареєстрована суб`єктом підприємницької діяльності – фізичною особою, № 1209-Л.
07 квітня 1997 року ОСОБА_1 відділом торгівлі та побуту департаменту гуманітарної та соціальної політики виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів була видана ліцензія на здійснення торговельної діяльності реєстраційний № 2505, яка була дійсна з 07 квітня 1997 року до 07 квітня 2000 року.
Ліцензія надає право здійснення торгівельної діяльності у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, місце здійснення діяльності промтоварні ринки м. Львова.
Згідно з довідкою № 31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, виданої Личаківським управлінням Головного управління ДФС у Львівській області, підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає АДРЕСА_1 , згідно даних АС «Податковий блок» перебувала на обліку в Личаківській ДПІ з 03.04.1998 по 30.09.2004. Зареєстрована в департаменті економічної політики та ресурсів Львівської міської ради 18.02.1993, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи видано 06.04.1998. Відповідно до наданих квитанцій платником податків про сплату платежів за період з 1993 по 1996 рік платником було сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі: 1993 рік – 5691,60 крб., 1994 рік – 14086,0 крб., 1995 рік – 110460,0 крб., 1996 рік – 97000,0 крб.
За 1997 рік відповідно до поданих декларацій задекларовано чистий дохід в сумі 198,0 грн., 1998 рік – 362,35 грн., 1999 рік – 378,75 грн.
В 2000 році сплачено фіксований податок в сумі 400 грн., місячна ставка становила 100 грн. З 2001 по 2004 роки податки не нараховувались та не сплачувались.
Згідно з довідкою № 5306/АП/13-01-52-03 від 02.07.2025, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області, ОСОБА_1 була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності без статусу юридичної особи за адресою АДРЕСА_1 та перебувала на обліку в Львівській ДПІ ГУ ДПС у Львівській області з 03.04.1998 по 19.08.2019 (стан 12 – припинено, але не знято з обліку).
Крім того, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи, виданого Реєстраційною Палатою Департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради № 1209-Л від 18 лютого 1993 року ОСОБА_1 було внесено до Державного реєстру фізичних осіб – платників податків та інших обов`язкових платежів 18.02.1993. У період з 1993 року по 1998 рік ФОП ОСОБА_1 перебувала на сплаті інших податків та зборів.
04.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до відповідача-1 із заявою про призначення пенсії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивача від 11.07.2025 № 134650025954. Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон) право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 роки за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – від 20 років до 30 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком, після досягнення віку 65 років – за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – від 15 до 22 років. 
Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1. розділу ІІ Постанови Пенсійного фонду 22-1 від 25.11.2002 (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду № 23-1 від 24.11.2022) період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Пунктом 3-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону передбачено зарахування до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються, зокрема, періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: 
- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Вказаним рішенням встановлено, що страховий стаж особи становить 11 р. 04 міс. 17 дн.
До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності згідно довідки № 31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, виданої Личаківським управлінням ГУ ДФС у Львівській області та довідки від 02.07.2025 № 5306/АП/13-01 52-03, виданої ГУ ДПС у Львівській області за періоди 1993 – 2003, оскільки довідки про перебування на обліку не містять інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду та систему оподаткування.
До страхового стажу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 19.08.2019 в зв`язку з відсутністю даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру та сплати страхових внесків.
Не погодившись із таким рішення, позивач звернувся до суду із цим позовом. 
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частинами 1, 3 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі – Порядок №637).
Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).
Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.
При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.
Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії позивачу Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у рішенні № 134650025954 від 11.07.2025 послалось на те, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 11 років 4 місяці 17 днів, що є меншим за необхідний – 15 років, до якого не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності за період 1993 по 2003 роки згідно довідки № 31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, оскільки довідки про перебування на обліку не містять інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду та систему оподаткування, а також періоди ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 19.08.2019 в зв`язку з відсутністю даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру та сплати страхових внесків.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення № 794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до п.5 Положення № 794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі уповноважений орган).
Пунктами 6-7 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови. Уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.
З аналізу наведених вище норм встановлено, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Персональна облікова картка застрахованої особи документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.
Отже, системний аналіз наведених правових норм законодавства дає суду підстави для висновку, що у період до 01.07.2000 на законодавчому рівні було передбачено зарахування до страхового (трудового) стажу для обчислення пенсій період здійснення підприємницької діяльності за умови сплати підприємцями страхових внесків до Пенсійного фонду України, які підлягали обов`язковій реєстрації як платники внесків в органах пенсійного фонду.
Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01.07.2000 довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Як слідує з довідки № 31-27/10/13-01-52-41-01 від 25.06.2019, виданої Личаківським управлінням Головного управління ДФС у Львівській області, що підтверджується, що ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає АДРЕСА_1 , згідно даних АС «Податковий блок» перебувала на обліку в Личаківській ДПІ з 03.04.1998 по 30.09.2004. Зареєстрована в департаменті економічної політики та ресурсів Львівської міської ради 18.02.1993, свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи видано 06.04.1998. Відповідно до наданих квитанцій платником податків про сплату платежів за період з 1993 по 1996 рік платником було сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі: 1993 рік – 5691,60 крб., 1994 рік – 14086,0 крб., 1995 рік – 110460,0 крб., 1996 рік – 97000,0 крб. За 1997 рік відповідно до поданих декларацій задекларовано чистий дохід в сумі 198,0 грн., 1998 рік – 362,35 грн., 1999 рік – 378,75 грн. В 2000 році сплачено фіксований податок в сумі 400 грн., місячна ставка становила 100 грн. З 2001 по 2004 роки податки не нараховувались та не сплачувались. Згідно довідки № 5306/АП/13-01-52-03 від 02.07.2025, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області, ОСОБА_1 була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності без статусу юридичної особи за адресою АДРЕСА_1 та перебувала на обліку в Львівській ДПІ ГУ ДПС у Львівській області з 03.04.1998 по 19.08.2019 (стан 12 – припинено, але не знято з обліку). Крім того, згідно з свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи, виданого Реєстраційною Палатою Департаменту економічної політики та ресурсів Львівської міської ради № 1209-Л від 18 лютого 1993 року ОСОБА_1 було внесено до Державного реєстру фізичних осіб – платників податків та інших обов`язкових платежів 18.02.1993. У період з 1993 року по 1998 рік ФОП ОСОБА_1 перебувала на сплаті інших податків та зборів.
Доказів сплати позивачем саме страхових внесків в спірні періоди здійснення ним підприємницької діяльності суду не недано та в матеріалах справи відсутні. Зокрема, всупереч п.4 Порядку №637 не долучено платіжні доручення, квитанції установ банків, документи, що підтверджують поштовий переказ, інформацію Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а у разі здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту - свідоцтва про сплату єдиного податку; спеціального торгового патенту; документів про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту.
Водночас суд наголошує, що сам лише факт реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем без підтвердження сплати ним відповідних внесків, не може бути достатньою підставою для зарахування до його страхового стажу періоду підприємницької діяльності.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів сплати страхових внесків у спірний період, суд не вбачає законних підстав для зарахування відповідачем такого, як періоду провадження позивачем підприємницької діяльності, до страхового стажу.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримано, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
В силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.