ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/279/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій /з урахуванням уточнень/ просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025, за результатами проведеного 25.11.2025 медичного огляду ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1717 "Про призов військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації" в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2025 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов?язати Військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Позовні вимоги позивач мотивує порушенням представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 як процедури перевірки його документів, так і порядку доставлення його до ТЦК та СП. Вказує, що представники ТЦК та СП діяли у спосіб, що не передбачений законом, що прямо забороняється абзацом 2 пункту 2 Положення №154, тобто вчинили неправомірні дії відносно доставлення ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 . Здійснення мобілізаційних заходів відносно позивача відбувалося без надання останньому будь-яких документів щодо його військового обліку та призову. Позивачу не вручалося жодного розпорядження (у тому числі й мобілізаційного). Наполягає, що ТЦК та СП жодною нормою законодавства не надано права формувати команди та відправляти осіб безпосередньо до військової частини, в даному випадку НОМЕР_1 . Поряд з цим, членами військово-лікарської комісії були допущені порушення Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 в частині процедури проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями. ОСОБА_1 під час медичного огляду не пройшов огляд лікарем інфекціоністом попри наявність позитивного тексту на наявність в його крові антитіл до гепатиту В та С, що є порушенням пункту 3.1 Розділу ІІ Положення №402. Як наслідок, неможливо було встановити ступінь придатності "придатний" за ст. 4в без проведення додаткового обстеження стану здоров`я. У зв`язку із довільним проставленням результатів у картці обстеження та медичного огляду без проведення лабораторних та інструментальних досліджень, які є обов`язковими перед проведенням медичного огляду лікарями за неповного медичного обстеження висновок ВЛК є передчасним. При цьому, оскільки ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 у насильницький спосіб, того ж дня був направлений на проходження медичного огляду, це унеможливило збір та підготовку відповідної медичної документації позивача для належного визначення ступеня його придатності до військової служби. За таких обставин, оформлена довідкою №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025 постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 підлягає скасуванню. Водночас, з огляду на неприпустимість допущення неправомірних дій ТЦК та СП при мобілізації військовозобов`язаних осіб під час доставлення таких, незаконного утримання, порушення процедури проведення військово-лікарської експертизи, порушення процедури призову, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1717 "Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації" в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , а також похідний від нього наказ Військової частини НОМЕР_1 про його зарахування до списків особового складу частини від 25.11.2025, є протиправними та підлягають скасуванню. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 позовну заяву залишено без руху.
19.01.2026 позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/279/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано докази. 
ІНФОРМАЦІЯ_5 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував та вказував, що позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 29.06.2000. Позивач правом на відстрочку на момент призову не користувався. 16.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 внесено інформацію, що позивач є порушником правил військового обліку, як такий що не прибув за повісткою через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів. ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) позивач взятий на облік 25.11.2025. ОСОБА_1 25.11.2025 видано електронне направлення для проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби. 25.11.2025 позивач завершив проходження ВЛК та отримав довідку ВЛК, в якій зазначено, що позивач є придатним до військової служби. 25.11.2025 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1717 ОСОБА_1 було призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період до вч НОМЕР_1 . Матеріали з технічних приладів і технічних записів, що містять фото- та відеофіксацію під час здійснення заходів оповіщення ОСОБА_1 відсутні. Картки професійно-психологічного відбору та картки соціально-психологічного вивчення направлені до вч НОМЕР_1 (копії в ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутні). Протокол на позивача не складався, так як згідно ч. 10 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 цього Кодексу. Наказ про призов за мобілізацією, є актом індивідуальної дії, тобто, актом одноразового застосування, станом на час вирішення справи такий вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби до в/ч і зарахування його до особового складу в/ч. При цьому, після видання спірного наказу виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням №1153/2008. Даними нормативними актами не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов та про призначення до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові /а.с. 109-111/.
Відповідач військова частина НОМЕР_1 не скористалася своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 12.09.2018 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за станом здоров`я 29.06.2000 був визнаний непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним до військової служби у воєнний час, призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_9 зарахований у запас за ст. 30 "в", ст. 31 "б" (нак. МОУ - 2008 р. №402) від 11.09.2018, підлягає повторному медичному пересвідченню 11.09.2023 /а.с. 26/. 
У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) позивач був взятий на облік 25.11.2025 та направлений для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби, що учасниками справи не заперечується. 
25.11.2025 ОСОБА_1 завершив проходження військово-лікарської комісії.
За результатами проходження військово-лікарської комісії позивачу було оформлено довідку військово-лікарської комісії №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025 /а.с. 23/.
За змістом вказаної довідки солдат (запасу) ОСОБА_1 , 2895719632, ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі статті 30в, 4в графи ІІ розкладу хвороб, графи 1, 10, 11, 12 ТДВ придатний до військової служби. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Н52.2, Н52.1. Опис діагнозу: Складний міопічний астигматизм з різницею рефракції в 2-х головних меридіанах 1,75D, при міопії в меридіані найбільшої аметропії, 5,75D та гострості зору з корекцією 0,7 правого ока. Складний міопічний астигматизм з різницею рефракції в 2-х головних меридіанах 0,75D, при міопії в меридіані найбільшої аметропії 4,75D та гостроті зору з корекцією 0,4 лівого ока. В18.2, В18.1 Опис діагнозу: Хронічний гепатит В та С (ШТ + від 25.11.2025), фаза реплікації, мінімальна біохімічна активність, без порушення функції печінки.
Згідно з відміткою про ознайомлення з постановою ВЛК, позивач 25.11.2025 ознайомлений з довідкою військово-лікарської комісії №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025 під підпис /а.с. 113/. 
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 від 25.11.2025 №1717 солдат ОСОБА_1 , 1979 р.н., призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України №65/2022 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується безпосередньо самим наказом від 25.11.2025 №1717 та довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.12.2025 №5/9880 /а.с. 24, 112/.
У позовній заяві позивач вказує на те, що наказом військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2025 ОСОБА_1 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Позивач, вважаючи протиправними постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлену у вигляді довідки військово-лікарської комісії №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1717 "Про призов військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації" в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 , а також наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2025 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
Згідно із статтею першою Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами другою, третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі Закон №3543-XII).
Статтею 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
Загальна мобілізація згідно частиною другою статті 4 Закону №3543-XII проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Статтею 22 Закону №3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Таким чином, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Під час мобілізації на військову службу призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону №3543-ХІІ. Призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Військова служба за призовом під час мобілізації є видом військової служби, початком проходження якої вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154 / в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконання завдання з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, призову громадян на військову службу покладені саме на районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Згідно пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Таким чином, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки під час мобілізації, на особливий період здійснюють призову громадян на військову службу незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.
Відповідно до пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 16.05.2024 №560 (далі - Порядок №560 / в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із частиною десятою статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №420 / в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Згідно із пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать:
Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК);
ВЛК регіону.
Відповідно до підпункту 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Підпунктом 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Згідно з підпунктом 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються: контроль за організацією та проведенням медичного огляду осіб, визначених у пункті 1.2 розділу I Положення, поповнення, що прибуває для комплектування Збройних Сил України, з метою правильного розподілу його за родами військ, військовими частинами (кораблями), підрозділами та військовими спеціальностями, а також кандидатів на навчання за військовими спеціальностями з урахуванням стану здоров`я та фізичного розвитку; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Відповідно до пункту 2.4.5 глави 2 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, у тому числі: оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК та давати їм роз`яснення з питань військово-лікарської експертизи; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Пунктом 2.4.6 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (пункт 2.4.10. глави 2 розділу І Положення № 402).
Згідно пункту 3.1. глави 3 розділу II Положення № 402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Пунктом 3.2 глави 3 розділу II Положення № 402 передбачено, що під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.
Під час проходження медичного огляду позивач був оглянутий та проконсультований лікарями-спеціалістами: терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом, дерматологом, психіатром та було проведено додаткові методи обстеження.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) позивач був взятий на облік 25.11.2025 та направлений для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня його придатності до проходження військової служби, що учасниками справи не заперечується.
25.11.2025 ОСОБА_1 завершив проходження військово-лікарської комісії.
За результатами проходження військово-лікарської комісії позивачу було оформлено довідку військово-лікарської комісії №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025 /а.с. 23/.
За змістом вказаної довідки солдат (запасу) ОСОБА_1 , 2895719632, ІНФОРМАЦІЯ_8 , на підставі статті 30в, 4в графи ІІ розкладу хвороб, графи 1, 10, 11, 12 ТДВ придатний до військової служби. Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) Н52.2, Н52.1. Опис діагнозу: Складний міопічний астигматизм з різницею рефракції в 2-х головних меридіанах 1,75D, при міопії в меридіані найбільшої аметропії, 5,75D та гострості зору з корекцією 0,7 правого ока. Складний міопічний астигматизм з різницею рефракції в 2-х головних меридіанах 0,75D, при міопії в меридіані найбільшої аметропії 4,75D та гостроті зору з корекцією 0,4 лівого ока. В18.2, В18.1 Опис діагнозу: Хронічний гепатит В та С (ШТ + від 25.11.2025), фаза реплікації, мінімальна біохімічна активність, без порушення функції печінки.
Згідно з відміткою про ознайомлення з постановою ВЛК, позивач 25.11.2025 ознайомлений з довідкою військово-лікарської комісії №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025 під підпис /а.с. 113/. 
При цьому, за змістом наданої ІНФОРМАЦІЯ_6 картки обстеження та медичного огляду від 25.11.2025 №130479 ОСОБА_1 всі лікарі з переліку лікарів, огляд якими військовозобов`язаних передбачено пунктом 3.2 глави 3 розділу II Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану. 
Стосовно посилань позивача на проведення відносно нього поверхневого медичного огляду без надання оцінки його захворюванням по зору та наявності у нього позитивного тесту на наявність в його крові антитіл до гепатиту В. та С, а також не надання можливості позивачу подати медичну документацію, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 3.4 глави 3 розділу II Положення № 402 перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. Особам старшим 40 років обов`язково проводиться вимір внутрішньоочного тиску, дослідження крові на цукор. Інші дослідження проводяться за показаннями.
Направлення для проведення вказаних лабораторних та інструментальних досліджень може здійснюватися лікарями із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які залучаються для проведення медичного огляду військовозобов`язаних.
Лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.
Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний прибуває на медичний огляд ВЛК з результатами рентгенологічного обстеження органів грудної клітки.
ЕКГ виконується після 40-річного віку та за наявності медичних показань. Інші лабораторні та інструментальні дослідження виконуються за показанням.
Таким чином у лікарів, які включені до складу ВЛК наявний доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного, а необхідність надання військовозобов`язаним додаткових документів про стан його здоров`я має вирішуватись лікарями ВЛК та не може бути підставою для відмови від проходження медичного огляду.
У свою чергу, згідно пункту 3 глави 3 розділу I скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_11 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим. У разі незгоди громадянина з рішенням ВЛК при районному (міському) ТЦК та СП на підставі його заяви громадянин направляється для проходження ВЛК при обласному (Київському та Севастопольському міських) ТЦК та СП.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_12 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У спірному випадку позивач оскаржує постанову, оформлену довідкою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_13 №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025, посилаючись на недотримання відповідачем порядку проведення медичного огляду та без врахування його стану здоров`я.
Оцінюючи зазначені доводи позивача про протиправність дій відповідача та незаконність постанови, оформленої довідкою №2025-1125-1442-4981-0 від 25.11.2025, суд враховує таке.
Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних ВЛК у судовому порядку.
Згідно із нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Оскарженню у судовому порядку, за приписами пункту 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
У відповідності до наведених вище норм Положення №402, у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності дій ВЛК під час проведення медичного огляду та висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідної постанови.
Щодо мотивації позивача в частині неналежного, поверхневого його медичного огляду, то суд зазначає, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Зазначена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №806/526/16, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом під час вирішення цього спору.
Також Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарських комісій, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1717 "Про призов військовозобов?язаних на військову службу під час мобілізації" в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.11.2025 в частині зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.
Приписами пунктів 4-7 "Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі Положення 1153/2008) передбачено, що громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу. Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом №2232-ХІІ. Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.
Частина третьою статті 24 Закону №2232-ХІІ передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення №1153/2008.
Згідно з абзацом другим пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону №2232-XII у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. Серед таких підстав відсутнє скасування наказу про призов особи на військову службу та наказу щодо проходження військової служби.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, відповідно до якої, такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №9901/286/19, від 08.09.2021 у справі №816/228/17, постанови Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №9901/96/21, від 27.10.2022 у справі №П/9901/97/21).
Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані накази є актами індивідуальної дії, тобто актами одноразового застосування, станом на час вирішення справи такі вичерпали свою дію внаслідок мобілізації позивача та зарахування його та направлення його для проходження військової служби до військової частини.
Після видання спірних наказів виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-XII та Положенням №1153/2008. Даними нормативними актами не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов та про зарахування до військової частини. Ці накази вже реалізовані, а тому їх скасування без прийняття відповідного рішення про звільнення з військової служби відповідно до Закону №2232-XII не відновить початковий стан і не призведе до захисту прав та інтересів позивача, про які він просить у позові.
Таким чином, вказані акти втратили своє юридичне значення, оскільки позивач мобілізований та продовжує перебувати на військовій службі та їх скасування не матиме наслідком звільнення позивача з військової служби.
Щодо вимог позивача зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, суд зазначає, що частиною четвертою статті 26 Закону №2232-XII, визначено вичерпний перелік підстав, коли військовослужбовці, що проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період під час дії правового режиму воєнного стану звільняються з військової служби. Підстави, які б надавали позивачу можливість звільнення з військової служби в зазначеному переліку наразі відсутні.
Процедура проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України регламентована Положенням №1153/2008; «Інструкцією про організацію виконання Положення №1153/2008», затвердженою наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 (далі Інструкція №170); «Інструкцією з організації обліку особового складу Збройних Сил України», затвердженою наказом Міністра Оборони України від 26.05.2014 №333 (далі Інструкція №333)
Такий вид військової адміністративної процедури як "виключення зі списків особового складу військової частини" можливий лише у окремих випадках, а саме: направлення військовослужбовця для проходження військової служби до інших військових формувань у тому числі за кордон (пункт 10 Положення №1153/2008, абзац 8 підпункту 1 пункту 1.5 розділу І Інструкції №170, абзац 2 пункту 2.9. розділу 2 Інструкції №333); звільнення з військової служби (пункти 34-37 Положення №1153/2008, пункт 14.10 Інструкції №170, абзац 2 пункту 2.9 Інструкції №333); на підставі вироку суду у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання (пункт 77 Положення №1153/2008, абзац 2 пункту 3.22 Інструкції №170, абзаци 7, 8 пункту 2.9 Інструкції №333); зарахування військовослужбовця на навчання до військового навчального закладу (абзац 6 пункту 144 Положення №1153/2008, абзац 9 пункту 4.8 Інструкції №170, абзац 5 пункту 2.9 Інструкції №333); смерті (загибелі) військовослужбовця або визнання безвісти відсутнім на підставі рішення суду про таке визнання (пункт 230, 247 Положення №1153, абзаци 10, 11 пункту 2.9 Інструкції №333).
Зазначені вище випадки застосування процедури "виключення зі списків особового складу" вказують на те, що виключити військовослужбовця зі списків військової частини можливо здійснити на підставі рішення суду лише: 1) про визнання безвісти відсутнім та 2) визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення та засудження до позбавлення / обмеження волі та/або позбавлення військового звання. Інших підстав, де б рішення суду було підставою для виключення зі списків військової частини законодавство у сфері регулювання правовідносин проходження військової служби не містить.
Враховуючи викладене, підстави для виключення позивача із списків особового складу в/ч відсутні.
З огляду на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Г.В. Костенко