Справа № 569/25937/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 березня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Харечка С.П.,
секретар судового засідання Литвиненко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №0966280477 від 25.07.2019 у розмірі 49408.56 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 16000 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 25.07.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір №0966280477. Кредитодавець надав Позичальникові Кредит на суму 3000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором перейшло до Позивача. У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 49408.56 грн. 
В позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що розрахунки заборгованості, надані позивачем, не можуть вважатися належними доказами і не повинні враховуватися судом при винесенні рішення. З наданих розрахунків взагалі незрозуміло: коли виник борг, яка сума коштів і коли була надана в кредит, який розмір нарахованих процентів та комісій, скільки часу нараховувалися проценти, та за якими ставками. Сторона відповідача вважає, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. Згідно пункту 1.6. Договору, максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) становить 30 днів, максимальна відсоткова ставка 1,75% в день. Як слідує з Акцепту оферти від 23 лютого 2019 року на отримання 5 траншу кредиту згідно заявки №2628579289 від 23 лютого 2020 року в рамках Договору надання позики №0966280477від 25.07.2019 року, розмір кредиту (траншу) 3000 грн, строк користування траншем 30 днів, відсоткова ставка 1,75% в день, загальна вартість кредиту: 1575 грн. Але позивач вимагає стягнути 49408,56 грн, з яких 46408,56 грн становлять проценти, тобто вимагає стягнути проценти, які в 15 разів перевищують тіло кредиту. Із тіла кредиту 3000 грн та визначених договором процентів 1575 грн, що разом становить 4575 грн, загальна заборгованість збільшилася до 49408,56 грн, з яких 46408,56 грн - проценти, хоча за умовами договору розмір процентів становить 1575 грн за весь період користування траншем. При цьому матеріали справи не містять доказів, що позичальник укладав додаткові угоди для пролонгації дії договору, тому такі нарахування є незаконними і не підлягають задоволенню. Договір №0966280477 від 25.07.2019 року є загальним договором. По даному договору позичальник не отримував кредитні кошти. Цей Договір лише визначає загальні умови, які в майбутньому будуть розповсюджуватися на конкретні кредитні договори (транші). В цьому договорі зазначено максимальний строк користування кредитом (траншем), - це 30 днів. Також встановлено ліміт суми, яка може бути надана в кредит - це 20000 грн. Також встановлена максимальна кредитна ставка - це 1,75% в день. Договір складається з таких документів: Анкета-заявка, Пропозиція (оферта), та Акцепт оферти. При цьому слід зазначити, і це не приховує Позивач, що договір (транш) № 2628579289 від 23 лютого 2020 року являється вже п`ятим траншем в рамках договору № 0966280477 від 25.07.2019 року. Тобто ще раніше було виконано і повернуто кошти за чотирма траншами, кожен з яких є окремою кредитною угодою, зі своїми конкретними умовами. Єдине, що умови кожного із траншів повинні бути синхронізовані з умовами основного (загального) договору №0966280477 від 25.07.2019 року: наприклад, щодо максимального строку кредитування, максимального розміру кредитних коштів, максимального розміру процентів.
Також зазначає, що згідно п.1.2. договору № 0966280477 від 25.07.2019 року: «Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору - при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту». Тобто строк 36 місяців, зазначений в договорі № 0966280477 від 25.07.2019 року лише визначає кінцевий термін, на протязі якого можуть бути укладені конкретні кредитні договори (транші). При цьому у кожного траншу є свій, визначений у цьому транші, термін дії для повернення кредитних коштів. Додатковим підтвердженням цього факту є те, що у договорі №0966280477 від 25.07.2019 року не зазначено конкретний розмір процентів (а лише їх максимально допустимий розмір 1,75% в день), не зазначено тіло кредиту (а лише максимально допустимий розмір 20 тис. грн). На підставі викладеного, просить відмовити позивачу в стягненні процентів, які були нараховані після закінчення строку дії траншу (30 днів). Також сторона відповідача просить зменшити понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Враховуючи реально затрачений адвокатом час на надання послуг та їх обсяг, сторона відповідача вважає, що сума 3 (три) тисячі грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з обсягом і складністю.
Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, 25.07.2019 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0966280477.
Відповідно до умов Договору позики перший Фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки-Анкети, яка є невід`ємною частиною даного Договору позики. Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки – Анкети, які є невід`ємною частиною даного Договору. 
Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису Позичальника. 
Відповідно до умов Договору позики, Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000.0 грн., в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. 
Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) становить 30 днів. 
Пропозиція (Оферта) на отримання 1 траншу згідно Заявки-анкети № 2628579289 від 23.02.2020 року в рамках Договору про надання позики №0966280477 від 25.07.2019 року підписано Позичальником 25.07.2019, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця (2L3Z8W).
14.07.2021 було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0966280477.
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0966280477.
18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0966280477.
Згідно розрахунку наданого позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №0966280477 від 25.07.2019 р., становить 49408.56 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 46408.56 грн.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України,у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За положеннями п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований дише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц).
У встановлений кредитним договором строк відповідач кредит в розмірі 3000 грн не повернула, що є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 3000 грн.
Умовами спірного кредитного договору №0966280477 від 25.07.2019 передбачено, що загальний розмір кредитної лінії становить 20 000 грн. Як слідує з Акцепту оферти від 23 лютого 2019 року на отримання 5 траншу кредиту згідно заявки №2628579289 від 23 лютого 2020 року в рамках Договору надання позики №0966280477 від 25.07.2019 року, розмір кредиту (траншу) 3000 грн, строк користування траншем 30 днів, відсоткова ставка 1,75% в день, загальна вартість кредиту: 1575 грн. 
Враховуючи суму виданого кредиту у розмірі 3000 грн., з відповідача на користь позивача належить стягнути проценти за 30 днів користування кредитом в сумі 1575 грн. (3000*1,75%х30днів). 
Оскільки проценти в сумі 46408,56 грн нараховані позивачем поза межами строку кредитування, вони не підлягають до стягнення з відповідача, а отже, позов належить задовольнити частково.
За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 4575,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами – 1575,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (9,26%), що становить 224,31 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 650 від 01 жовтня 2025 року, витяг з акту № 21 про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 16000 грн.
Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, керуючись принципами справедливості і розумності, обґрунтованими та пропорційними витратами позивача на професійну правничу допомогу є витрати в розмірі 3000 грн.
Також на підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання юридичних послуг №1-07/09/25 від 07 вресня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 з ознакою незалежної професійної діяльності, акт приймання передачі наданих послуг №2 від 18.12.2025 на суму 5000 грн.,платіжну інструкцію №2.454343599.1 від 19.12.2025 на суму 6000 грн. 
Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, керуючись принципами справедливості і розумності, обґрунтованими та пропорційними витратами позивача на професійну правничу допомогу є витрати в розмірі 3000.00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
В И Р I Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Договором №0966280477 від 25.07.2019 у розмірі 4575 грн 00 коп, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами – 1575,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 224 грн. 31 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Харечко С.П.