КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2026 року Київ справа №320/47186/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Рух справи.
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
- Визнати протиправним і скасувати рішення Відповідача № 2 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.04.2025 р. № 930040309746 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (Позивачу).
- Визнати протиправним і скасувати Рішення Відповідача № 3 головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.07.2025 р. № 93004030976 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (Позивачу).
- Зобов?язати - Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві Відповідача № 1 призначити, нарахувати та виплатити Позивачці ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника померлого чоловіка ОСОБА_2 з дати звернення, а саме: 10.04.2025 р.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 26.09.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Ухвалою від відповідачів витребувано докази.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, на виконання вимог ухвали суду, направило витребувані судом документи.
Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 20.03.2026 повторно витребував докази від Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області копії: рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (від 31.07.2025 р. № 93004030976), прийнятого за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії, заяви позивача про призначення пенсії та усіх доданих до неї документів. Зобов`язав витребувані документи надати в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали.
Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, на виконання вимог ухвали суду, направило витребувані судом документи.
Позиція учасників справи.
В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в м. Київ.
10.04.2025 позивачка подала до Головного управління Пенсійного Фонду України заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», далі заява була відправлена на розгляд до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області. 
Головним управлінням пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням №930040309746 від 18.04.2025 позивачці було відмовлено в переході з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника у зв`язку з відсутності законних підстав, а саме до заяви не надано документів, що підтверджують спільне проживання з померлим годувальником та не підтверджено факт перебування на утриманні годувальника.
Після отримання вищезазначеного рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачка повторно звернулась 24.07.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо перерахунку пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника за №13773 і надала акт від 23.07.2025, що підтверджує факт спільного проживання позивачки з її чоловіком.
Вказана заява була розглянута Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області та було винесено рішення №930040309746 від 31.07.2025 про відмову у перерахунку пенсії з тих же підстав. 
Позивачка зазначає, що дані рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони порушують майнові права позивачки на соціальне забезпечення.
Відповідач -1 (Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві) правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Відповідач-2 (Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) проти позову заперечує та вказує, що після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 18.04.2025 №930040309746 про відмову в переведенні на пенсію в разі втрати годувальника у зв`язку з не підтвердженням факту перебування заявниці на утримані годувальника.
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вказує, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Так, до заяви позивачем не було додано документів, які б підтверджували спільне проживання позивача з померлим годувальником та не підтверджено факт перебування на утримані годувальника та надає копії документів, які були надані позивачем.
Відповідач-3 (Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області) позицію щодо справи не надав, проте надав до суду витребувані судом документи, а саме Рішення про відмову у перерахунку пенсії від 18.04.2025 №930040309746, заяву про призначення/перерахунок пенсії, а також додані до неї документи.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_1 та перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного Фонду України в м. Київ та є отримувачем пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серія НОМЕР_2 від 27.07.1974 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.
Так, ОСОБА_2 отримував пенсію згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраджали внаслідок Чорнобильської катастрофи», був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і мав 2 групу інвалідності. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 09.04.2025, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 
10.04.2025 позивачка подала до Головного управління Пенсійного Фонду України заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно матеріалів справи зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до довідки від 18.11.2014 №3004-5175 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 . 
Також в матеріалах справи наявні довідки про те, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою і її місце проживання змінювалось.
Відповідно до довідки №18.11.2014 №3004005177 позивачка проживала за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до довідки від 14.07.2022 №3004-5001874759 фактичне місце проживання ОСОБА_1 було АДРЕСА_3 . 
Також, в матеріалах справи наявна довідка від 14.07.2022 №3004-5001874759 відповідно до якої ОСОБА_1 проживала за адресою: АДРЕСА_4 . 
Матеріали справи також містять акт від 23.07.2025 відповідно до якого мешканці будинку, які проживають за адресою: АДРЕСА_5 підтверджують те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно фактично проживали за адресою: АДРЕСА_6 з 23.10.2021 по 08.04.2025, а ОСОБА_1 проживає там по теперішній час. 
10.04.2025 позивачка подала до Головного управління Пенсійного Фонду України м. Києві заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно принципу екстериторіальності вказана заява ОСОБА_1 була направлена на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
За результатами розгляду заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області рішенням «Про відмову у перерахунку пенсії» від 18.04.2025 №930040309746 відмовило ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю законних підстав, а саме до заяви ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували спільне проживання заявниці з померлим годувальником та не підтверджено факт перебування заявниці на утриманні годувальника. 
Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 29.04.2025 №2600-0207-8/76546 повідомило позивача про вище прийняте рішення. 
Після отримання вищезазначеного рішення про відмову у перерахунку пенсії позивачка повторно звернулась 24.07.2025 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою щодо перерахунку пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника за №13773.
Вказана заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управління Пенсійного фонду України у Волинській області та було винесено рішення №930040309746 від 31.07.2025 про відмову у перерахунку пенсії з тих же підстав. 
Про що позивачку було повідомлено Головним управління Пенсійного фонду України в місті Києві листом від 21.08.2025 №2600-0207-8/14923 про вище прийняте рішення. 
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 1 статті 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини 2 статті 5 Закону №1058-ІV виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно частини 3 статті 4 Закону № 1058-ІV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 8 вказаного Закону передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-ІV призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Тобто, законом встановлено право вибору позивача одного з виду пенсій.
Статтею 36 зазначеного Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (ч. 3 ст. 36 Закону № 1058-ІV).
Відповідно до частини 1 статті 37 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії (ч. 2 ст. 38 Закону № 1058-ІV).
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).
Згідно пункту 2.3 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи, зокрема: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника (пп. 9 п. 2.3).
Відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
З наведеного слідує, що для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, заявник, серед іншого, повинен надати документ про перебування на утриманні померлого годувальника. В свою чергу, такі документи можуть бути видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт.
Разом з тим, суд звертає увагу, що Порядок №22-1 не містить імперативної вказівки на вичерпний перелік документів, виключно якими може підтверджуватися факт спільного проживання члена сім`ї з годувальником з метою подальшого підтвердження перебування на його утриманні.
Судом встановлено, що оскаржувані рішення відповідача-2 та відповідача-3 прийняті за різних фактичних обставин та на підставі різного обсягу поданих позивачем документів. 
Так, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.04.2025 №930040309746 про відмову у перерахунку пенсії прийняте з огляду на неподання позивачем належних доказів перебування на утриманні померлого годувальника.
З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача із відповідною заявою до відповідача-2 останньою було подані документи, які містили суперечливі відомості щодо неї та її померлого чоловіка місце проживання як внутрішньо переміщених осіб, а відомості про її місце проживання (разом з годувальником за однією адресою) на момент смерті, не були документально підтверджені.
Отже, суд вважає, що у відповідача-2 були обґрунтовані підстави для відмови у переведені позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з недоведеністю необхідних умов для призначення такого виду пенсії. 
Проте, як встановлено судом, після прийняття вказаного рішення позивачем отримано акт від 23.07.2025, згідно якого троє мешканців будинку у АДРЕСА_5 засвідчили факт проживання позивача з померлим з 23.10.2021 до 08.04.2025 (день смерті), а відповідні підписи засвідчено начальником ЖЕД-406. 
Як вбачається з витребуваних судом доказів зазначений акт, серед інших документів, подано до повторної заяви про призначення пенсії відповідачу-3.
За результатами розгляду заяви та поданих документів, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржуваним рішенням відмовило ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», адже не підтверджено факт перебування заявниці на утриманні померлого годувальника.
Таким чином, не підтвердження ОСОБА_1 факту перебування на утриманні ОСОБА_2 слугувало підставою для прийняття рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
Проте, суд не погоджується із такими висновками пенсійного органу, оскільки, як зазначалося вище, подані ОСОБА_1 документи, зокрема акт від 23.07.2025 підтверджують факт їхнього спільного проживання, а відтак є згідно пункту 2.11 Порядку №22-1 документом, який підтвержує факт перебування на утриманні.
Тому рішення відповідача-3 від 31.07.2025 № 93004030976 є протиправним та підлягає скасуванню.
Розглядаючи питання щодо вимог призначити, нарахувати та виплатити позивачці пенсію суд зазначає таке.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 245 КАС У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд підкреслює, що доведення факту перебування на утриманні є необхідною та не єдиною умовою для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника у разі отримання відповідним членом сім`ї пенсійних виплат.
Так, за приписами абз. 4 ч. 3 ст. ст. 36 Закону № 1058-ІV члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Проаналізувавши документи подані позивачем відповідачу-3 суд приходить до висновку, що такі не містять інформації (заяви), що допомога померлого годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування, тобто суд не може констатувати наявність всіх умов необхідних для прийняття бажаного для позивача рішення.
У зв`язку з цим необхідно зобов`язати орган Пенсійного фонду України, рішення якого скасовується, повторно розглянути заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Отже, позовні вимоги до від повідача-3 підлягають частковому задоволенню.
У задоволенні вимог до інших відповідачів необхідно відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Разом з тим, враховуючи, що позивачем сплачений судовий збір у мінімальному розміру, судом визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.07.2025 №93004030976 про відмову у перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про стягнення судового збору сплаченого позивачем у повному розмірі з відповідача -3. 
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 31.07.2025 № 93004030976 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії (переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника) від 24.07.2025 за №13773 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
4. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області - відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, Київський майдан, 6, код ЄДРПОУ 13358826). 
6. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сас Є.В.