РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
18 березня 2026 р.  Справа № 120/8848/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

25.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07.03.2025 року подав до відповідача звернення про вчинення дисциплінарних проступків начальником Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ОСОБА_2 та заступником начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Дикою Л.М. щодо обмеження його пенсії максимальним розміром.
Не отримавши відповіді за результатами розгляду його звернення, 01.05.2025 року позивач повторно звернувся із заявою до Пенсійного фонду України.
Ухвалою суду від 14.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
24.07.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що підпунктом 17 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України №280 від 23.07.2014 року, Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України.
Вказав, що відповідач, в межах компетенції, розглянув звернення позивача від 07.03.2025 року та в порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян" листом №2800-030203-8/35978 від 02.06.2025 року, в повній мірі надав відповіді на питання позивача, які були поставлені у зверненні від 07.03.2025 року.
З огляду на викладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.
07.03.2025 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою в якій просив: 
1. Повідомити дату, номер та назву закону, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.04.2019 року, з 01.03.2022 року, з 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року та з 01.03.2025 року обмежили максимальним розміром пенсію, яка призначена згідно Закону №2262-ХІІ;
2. Повідомити дату, номер та назву закону, нормами якого передбачено, що: Рішення судів, якими зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, пенсія (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплат до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) встановлюються без обмеження її максимального розміру станом на дату, з якої судом зобов`язано здійснити такий перерахунок;
3. Повідомити дату, номер та назву закону, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.03.2025 року встановили максимальний розмір пенсії у розмірі 36457,61 грн.;
4. Повідомити дату, номер та назву закону, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у березні 2025 року не виплатили індексацію в сумі 450 грн.;
5. Повідомити дату, номер та назву закону, на підставі якого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 01.03.2025 року не виконують рішення суду №120/4196/24, яким визнано протиправними дії Головного управління щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язано Головне управління виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром;
6. Забезпечити надане мені статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" право особисто викласти аргументи особі, що буде перевіряти заяву, брати участь у перевірці моєї заяви, знайомитись з матеріалами перевірки;
7. За вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7 частини другої статті 65 Закону України "Про державну службу", звільнити ОСОБА_5 з посади начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а ОСОБА_6 з посади заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області;
8. Відновити з 01.03.2025 року право на виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 та виплату індексації пенсії з 01.03.2025 року. 
9. Розглянути звернення у встановлений Законом України "Про звернення громадян" термін та надати обґрунтовану нормами законів відповідь на кожне із питань, поставлених мною у даному зверненні;
10. Підтвердження про одержання звернення прошу надіслати на електронну адресу.
Вподальшому, 09.04.2025 року позивач подав до Пенсійного фонду України заяву, з проханням долучити її до матеріалів справи щодо розгляду його звернення від 07.03.2025 року, зареєстрованого у Пенсійному фонді України за №11570/М-2800-25, та за результатами розгляду справи прийняти рішення в порядку статей 65, 66, 67, 68 Закону України "Про державну службу".
02.05.2025 року позивачем до Пенсійного фонду України подано звернення №ВЕБ-28000-Ф-С-25-079303.
За результатом розгляду звернень позивача, відповідач листом №2800-030203-8/35978 від 02.06.2025 року повідомив, про порядок та умови пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб відповідно до Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", проведення Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області перерахунку пенсії за вислугу років від розміру грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром на виконання рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 28.04.2020 року по справі №120/106/20-а, від 09.06.2021 року по справі №120/3443/21-а, від 28.12.2022 року по справі №120/9824/22, від 06.06.2023 року по справі №120/3503/23, від 22.07.2024 року по справі №120/4196/24. 
Також повідомлено, що при виконанні рішення суду від 09.06.2021 року, рішення суду від 28.12.2022 року, рішення суду 06.06.2023 року, рішення суду від 22.07.2024 року розмір пенсії встановлено без обмеження її максимальним розміром станом на дати, з яких судом зобов`язано здійснити такий перерахунок (01.04.2019 року, 01.03.2022 року, 01.03.2023 року, 01.03.2024 року), та з урахуванням вимог Закону України від 08.07.2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" її розмір не переглядається (п. 1-2 заяви від 07.03.2025 року). 
На переконання позивача, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неналежному розгляді його звернення, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду. 
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Право на доступ до публічної інформації є конституційним правом людини, передбаченим і гарантованим статтею 34 Конституції України, яка, у свою чергу, ґрунтується на положеннях статті 10 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, статті 19 Загальної декларації прав людини, статей 18 та 19 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Закон України від 02.10.1992 №2657-ХІІ "Про інформацію" (далі - Закон №2657-ХІІ) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів (частина 1 статті 5 Закону №2657-ХІІ).
Згідно з статтею 1 Закону №2657-ХІІ інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (частина 1 статті 5 Закону №2657-ХІІ).
Відповідно до статті 2 Закону №2657-ХІІ основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Отже, Закон №2657-ХІІ містить загальні положення про регулювання відносин щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
У свою чергу, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).
Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Приписами статті 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Згідно з статтею 5 Закон №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Зі змісту наведеної норми слідує, що запит на інформацію є одним із видів забезпечення доступу до публічної інформації.
Відповідно до статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Водночас, в силу вимог пункту 6 частини 1 статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.
Приписами частини 1 статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 1 статті 20 Закону №2939-VI).
Згідно з частиною 4 статті 20 Закону №2939-VI у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відтак, праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача, який володіє статусом розпорядника публічної інформації, надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом №2939-VI строки.
Статтею 23 Закону №2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; відстрочку задоволення запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 07.03.2025 року звернувся до відповідача із зверненням, в якому просив надати відповіді на викладені у зверненні 10 (десять) питань з посиланням на чинні норми відповідних законів та інших нормативно-правових актів.
Проте, як слідує із змісту листа Пенсійного фонду України №2800-030203-8/35978 від 02.06.2025 року, позивачу не надано повну відповідь на всі поставлені ним питання.
Так, зокрема, в питаннях ініційованих позивачем, останній просив повідомити, яким законом чи нормативно-правовим актом передбачено перерахунок і виплату йому пенсії, в тому числі із застосуванням обмеження пенсії максимальним розміром.
Також позивач ініціював питання щодо протиправності, на його думку, дій працівників Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинених під час перерахунків його пенсії.
Однак у листі №2800-030203-8/35978 від 02.06.2025 року, окрім посилань на рішення судів на підставі яких здійснено перерахунок пенсії позивача та рішень Конституційного Суду України, не було наведено жодного закону та/або нормативно-правового акту та не надано повної окремої відповіді на кожне з поставлених позивачем питань.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ненадання відповідачем повної відповіді на звернення позивача є порушенням права останнього на отримання інформації на запит, реалізація якого визначена частиною 2 статті 34 Конституції України та Законом №2939-VI, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає та враховує наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Наведене свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої, оскільки внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу ефективності захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Враховуючи наведене належним способом захисту та поновлення порушеного права позивача є визнання протиправними дії відповідача щодо надання позивачу неповної інформації на звернення від 07.03.2025 року та зобов`язання розглянути вказані питання повторно і надати відповідь з урахуванням висновків суду.
Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд - 

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Пенсійного фонду України щодо надання неповної інформації на звернення ОСОБА_1 від 07.03.2025 року.
Зобов`язати Пенсійний фонд України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.03.2025 року у встановлений законодавством спосіб та строк, та надати повну відповідь на кожне з поставлених у даному зверненні питань, з урахуванням висновків суду, зроблених у цьому рішенні.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211, 20 грн. (одна двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ, код ЄДРПОУ 00035323).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Пенсійний фонд України (вул. Бастіонна, 9, м. Київ-14, код ЄДРПОУ 00035323). 

Суддя Дончик Віталій Володимирович