ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2850/26 Справа № 182/1410/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька - Шаховал І.О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами Дніпропетровської обласної прокуратури та Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями органу досудового розслідування, -
В С Т А Н О В И В:
У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями органу досудового розслідування.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року у справі № 195/1767/17 було задоволено клопотання слідчого Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області Оковитого В.В. у кримінальному провадженні № 12017040590000664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України про накладення арешту у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження, на майно, яке було виявлено та вилучено під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 , а саме: документи на автомобіль «Opel Vectra 2.0 DTI»; документи на бензопили; накладні ТОВ «Нова Пошта»; документи інтернет - магазинів; упаковка від бензопили Карпати; навігатор з кріпленням для скла чорного кольору та зарядний пристрій; документація ПАТ «МГЗК»; рукописні документи на 2-х аркушах, оголошення про продаж дров; ключі від автомобіля «Opel Vectra 2.0 DTI»; колоди дерев в кількості 597 одиниць; 2 пластикові пляшки з рідинами. Крім цього, було накладено арешт у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження на майно, яке було виявлено та вилучено під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_2 , а саме: копії службових записок ПАТ «МГЗК»; ключі та документи до автомобіля «ВАЗ 21053»; мобільний телефон імеі: НОМЕР_1 ; колоди дерев в кількості 440 одиниць. При цьому, поступово за клопотанням позивача, слідчий суддя знімав арешт з належного майна та ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2019 року було скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області Омеко М.В. від 21.11.2017 року на тимчасове вилучене майно, а саме: на «Opel Vectra 2.0 DTI»; мобільного телефону Самсунг НОМЕР_2 , документи на автомобіль «Opel Vectra 2.0 DTI»; навігатор з кріпленням для скла чорного кольору та зарядний пристрій, документація ПАТ «МГЗК», рукописні документи на 2-х аркушах, оголошення про продаж дров, ключі від автомобіля «Opel Vectra 2.0 DTI». Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2020 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року на тимчасово вилучене майно, а саме: колоди дерев в кількості 597 одиниць, 2 пластикові пляшки з рідинами та було зобов`язано слідчого Томаківського відділення Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області повернути вищевказане майно позивачу по справі. З метою повернення майна, а саме: колод дерев в кількості 597 одиниць, позивач з відповідним клопотанням звернувся до слідчого, у провадженні якого перебувало кримінальне провадження № 12017040590000664, яке, в свою чергу, було закрито, у зв`язку з закінченням терміну про притягнення до відповідальності. Після звернення до слідчого, позивач дізнався, що вказане майно (колоди дерев) було передано на зберігання до Марганецької автомобільної школи Дніпропетровської обласної організації ТСО України, яке для позивача було несподіванкою, оскільки таких відомостей ні він, ні його представник не мали та про даний факт їм відомо не було. Натомість, коли стало відомо про даний факт, то позивач, разом зі слідчим, прибули на територію Марганецької АМДООТСОУ, бокс, у якому повинні були зберігатись колоди дерев, однак, він виявився пустим. Оскільки ні слідчий, ні прокурор не змогли зрозуміло пояснити, куди зникло належне майно, то позивач звернувся до Томаківського ВП із заявою про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, та за його зверненням було розпочате кримінальне провадження № 12020040590000127, в якому постановою слідчого від 24.11.2020 року його було залучено в якості потерпілого. У 2021 році Томаківське відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області було реорганізоване у Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області. Оскільки з листопада 2020 року йому не повідомляли про стан досудового розслідування, не проводили за його участі слідчих дій та, навіть, не повідомляли його представника про те, що у провадженні якого саме слідчого перебуває кримінальне провадження № 12020040590000127б. Він звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на бездіяльність працівників ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП України у Дніпропетровській області. У судовому засіданні 08.11.2021 року з розгляду скарги він дізнався, що кримінальне провадження № 12020040590000127 закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження № 12020040590000127, вважає, що працівниками ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП України у Дніпропетровській області досудове розслідування здійснювалось неефективно, воно затягувалось та необхідні слідчі дії не проводились.
Враховуючи вищевикладене позивач просив суд стягнути солідарно з Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Прокуратури Дніпропетровської області в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури з державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду, завдану діями органом досудового розслідування у розмірі 261 084,79 грн.; стягнути солідарно з Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Прокуратури Дніпропетровської області в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури з державного бюджету України на його користь моральну шкоду, у розмірі 100 000,00 грн.
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 04 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області, Дніпропетровської обласної прокуратури в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями органу досудового розслідування задоволено частково.
Стягнуто солідарно з Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану органом досудового розслідування, в розмірі 261 084 грн.79 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто солідарно з Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (з кожного - по 496 грн. 20 коп.).
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Національної поліції України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням викладеного просило суд рішення скасувати в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 261 084,79 грн. та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Дніпропетровська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.
З урахуванням вкладеного просило суд рішення скасувати в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 261 084,79грн. та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2017 року у справі № 195/1767/17 було задоволено клопотання слідчого Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області Оковитого В.В. у кримінальному провадженні № 12017040590000664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України про накладення арешту на майно, яке належить позивачу у справі, у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження на майно, яке було виявлено та вилучено під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 , а саме: документи на автомобіль «Opel Vectra 2.0 DTI»; документи на бензопили; накладні ТОВ «Нова Пошта»; документи інтернет магазинів; упаковка від бензопили Карпати; навігатор з кріпленням для скла чорного кольору та зарядний пристрій; документація ПАТ «МГЗК»; рукописні документи на 2-х аркушах, оголошення про продаж дров; ключі від автомобіля «Opel Vectra 2.0 DTI»; колоди дерев в кількості 597 одиниць; 2 пластикові пляшки з рідинами. 
Як вбачається з матеріалів справи, в рамках вищевказаного кримінального провадження, було накладено арешт у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження на належне майно позивачу, яке було виявлено та вилучено під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_2 , а саме: копії службових записок ПАТ «МГЗК»; ключі та документи до автомобіля «ВАЗ 21053»; мобільний телефон імеі: НОМЕР_1 ; колоди дерев в кількості 440 одиниць. 
Ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 01.11.2019 року було скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області Омеко М.В. від 21.11.2017 року на вищевказане майно (а.с.17).
Позивач вказував, що арештоване майно частково йому було повернуто, однак, колоди дерев в кількості 597 одиниць повернуті не були, що й стало підставою звернення до суду за захистом свого права.
Постановою Томаківського відділення поліції Нікопольського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області від 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 , який є позивачем по справі, було залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120200405590000127 від 29 березня 2020 року як потерпілого. Підставою для прийняття вищевказаної постанови стали обставини, які полягали в тому, що майно (колоди дерев в кількості 597 одиниць), які були передані на зберігання до Марганецької АМДООТСОУ (бокс), при виконанні ухвали щодо скасування арешту виявлені не були, тобто, майно, яке фактично належало позивачу, було відсутнє, внаслідок чого за даним фактом було порушено кримінальне провадження, потерпілим якого було визнано позивача по справі.
Викладені обставини сторонами та іншими учасниками справи не оспорювалися, а в частині переліку вилученого майна та осіб, в яких майно було вилучено - встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили.
На вказану техніку та майно рішенням Томаківського районного суду від 21.11.2017 року було накладено арешт. В подальшому ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2020 року було скасовано арешт, проте всупереч наявній справі ухвалі слідчого судді Томаківського районного суду на тимчасово вилучене майно, а саме — колоди дерев у кількості 597 одиниць та 2 пластикові пляшки з рідинами, однак зазначене не було повернуто власнику — ОСОБА_1 .
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із встановлених фактичних обставин справи, характеру спірних правовідносин та норм матеріального права, та вважав, що позивачем повністю доведений факт завдання йому матеріальної шкоди.
Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
Подібну позицію висловлено у постанові Верховного Суду № 569/4199/15-ц від 20.11.2019.
Відповідно до пункту 86 Інструкції у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказами Міністерства юстиції України N 6/5, Генеральної прокуратури України N 3, Міністерства фінансів України N 41 від 04 березня 1996 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 березня 1996 року за N 106/1131).
Відповідальність за цю шкоду несе не та чи інша посадова особа, яка допустила незаконні дії чи бездіяльність, а держава Україна.
Незабезпечення належного обліку та умов зберігання, передачі речових доказів, цінностей та іншого майна, яке спричинило їх втрату, пошкодження, є підставою для притягнення до передбаченої законом відповідальності осіб, з вини яких настали вказані наслідки.
За ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зазначений порядок (постанова КМ України від 19 листопада 2012 р. № 1104 ) не передбачає передачу вилучених речових доказів у володіння третім особам, в тому числі – на зберігання, окрім штраф майданчиків Національної поліції. Згідно то ї ст.100 КПК України, у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Доводи апеляційних скарг щодо того, що дії відповідачів не підпадають під перелік незаконних дій, визначених ст.1 Закону України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду” апеляційний суд відхиляє з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 10.08.2021 року зазначено: “03.04.2018 року Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області на підставі Ухвали слідчого судді Томаківського районного суду проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства в ході якої встановлено суму збитків, завданих незаконною порубкою дерев, яка склала 261 084,79 грн.”, на противагу зазначеного відповідачами не надано будь-яких належних і допустимих доказів на обґрунтування сумнівів з приводу розрахунку матеріальної шкоди. 
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг в цій частині висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування зазначеної позивачу шкоди, водночас, встановивши, що шкода нанесена позивачу і зв`язку з діями слідчих Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Дніпропетровською обласною прокуратурою в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури, проте, помилково поклав солідарну відповідальність на Головне управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Дніпропетровську обласну прокуратуру в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури.
У той же час, суд першої інстанції не врахував, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України та у таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкт його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.
Вказаний висновок відповідає правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі №910/23967/16, в якій вказано, що резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.
Тому резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошової компенсації матеріальної шкоди у розмірі 261 084,79 грн. слід змінити, виключивши з неї відомості про списання коштів з Головного управління Національної поліції України у Дніпропетровській області в особі Відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП України у Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури в особі Томаківського відділу Нікопольської окружної прокуратури.
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи вищевикладене, рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року підлягає зміні, а саме його резолютивна частина, а відтак апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та Дніпропетровської обласної прокуратури - задовольнити частково.
Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року – змінити, виклавши абзац другий та абзац четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції: 
- "Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану органом досудового розслідування, в розмірі 261 084 грн.79 коп."
- "Судові витрати віднести за рахунок держави".
В іншій частині рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 16 квітня 2026 року.

Судді