Єдиний унікальний номер: 379/2088/25 
Провадження № 2/379/124/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
15 квітня 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі
головуючого судді -  Невгада О.В.,
за участю секретаря судового засідання -  Бакал О, В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 44950,00 грн., яка складається із суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 4500,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором 25375,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 15075,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.; в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою:
розрахунок інфляційних втрат: І =((si*s):100) -s, де І-сума інфляційних втрат; si-індекс інфляції за певний період; s-сума заборгованості; 100-переведення відсотків, Розрахунок 3% річних:С*3:100:365*Дн., де С сума основного боргу; 3 - 3%річних; 100-переведення відсотків; 365 кількість днів уроці; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3%річних з відповідача на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»;роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.
В обґрунтування позову зазначив, що 11.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА та ОСОБА_1 було укладено договір № 4377580 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою сторони погодили такі умови договору: сума кредиту 2500 грн., строк кредитування 360 днів з 11.02.2024 по 05.02.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 2500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника № НОМЕР_1 .
В подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 11.02.2024 та кошти у розмірі 2000,00 грн. від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ « УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» на картку споживача.
Договір підписаний шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.
Відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором, не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.
23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024 згідно умов якого усі права грошової вимоги за кредитним договором відступило ТОВ «Українські фінансові операції». 
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.11.2025 суддею у даній судовій справі визначено суддю Невгада О.В.
20.11.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання, витребувано у АТ «СЕНС БАНК» інформацію, що становить банківську таємницю.
05.01.2026 на адресу суду від АТ «СЕНС БАНК» надійшла відповідь на ухвалу суду про витребування доказів.
У судові засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. У прохальній частині позовної заяви прохає розгляд справи здійснювати за його відсутності. Крім того 05.01.2026 представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повернуті на адресу суду поштові повідомлення з відміткою про отримання судових повісток членом сім`ї відповідача. (а.с.172, 181, 198, 199). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідно до вимог закону, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання. 
Про причини неявки суд відповідач не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.
Ухвалою суду від 15.04.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи.
Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів.
Судом встановлено, що 11.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4377580, відповідно до п. 1.2 якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту 2500 грн. (а.с. 23-32).
Крім того 11.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було підписано додатковий договір до договору №4377580 про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4377580 (а.с. 37-38).
Відповідач підписав Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 55417 11.02.2024 11:56:18 та Додатковий договір за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 27127 11.02.2024 14:27:05.
Також, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «27127 11.02.2024 » відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору з аналогічними умовами (а.с. 34-36).
Відповідно до п. 1.2 додаткового договору до договору №4377580 Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту 2000 грн.
Пунктом 1.3 Додаткового договору було внесено зміни до пункту 1.2 договору та викладено його в наступній редакції: Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 4500,00 грн.
Кредит надається строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком № 1 до Договору (п. 1.3 Договору)(а.с. 39).
Згідно з п.п. 1.4.1 Договору стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту (а.с.24). 
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 99923,40% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою - 25000 грн. (п. 1.5- п. 1.6. Договору).
Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 (п. 2.1 Договору, п. 2.1 додаткового Договору).
В порядку виконання ухвали суду про витребування доказів 05.01.2026 АТ «Сенс Банк»» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 (а.с.162).
На картковий рахунок платіжної картки № НОМЕР_3 ОСОБА_1 , 11.02.2024 11:58 був зарахований платіж у сумі 2500 грн., та 11.02.2024 14:28 був зарахований платіж у сумі 2000 грн.(а. с. 163).
Відтак, судом встановлено, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та 11.02.2024 перерахував грошові кошти в сумі 2500 грн. на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів № 1728-0310 від 03.10.2024 (а.с. 55).
Крім того первісний кредитор 11.02.2024 перерахував грошові кошти в сумі 2000 грн. на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів № 1729-0310 від 03.10.2024 (а.с. 56).
Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 4377580 від 11.02.2024 складеного ТОВ «Лінеура Україна», вбачається, що станом на 23.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 32125,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4500 грн., проценти за користування 25375,00грн., штрафні санкції 2250,00 (а.с. 77-78).
23.09.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 23/09/24, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 107-113).
Відповідно до умов Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступати факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.1 Договору факторингу).
Згідно з п. 1.2 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта,- підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
Відповідно до платіжної інструкції № 42 від 25.09.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» здійснило на користь ТОВ «Лінеура Україна» оплату згідно договору відступлення прав вимоги № 23/09/2024 у сумі 1601559,81 грн. (а.с. 126).
Згідно з копією Акту приймання-передачі реєстру боржників від 23 вересня 2024 року до Договору факторингу № 23/09/2024 ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняло Реєстр боржників кількістю 4493 боржника (а.с.120).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Українські фінансові операції» складає 32125,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу 4500,00 грн., сума заборгованості за відсотками 25375,00 грн. та сума заборгованості за штрафом/пеня 2250,00 грн. (а.с. 70).
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 23.09.2024 року №23/09/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4377580 від 11.02.2024 загальна сума заборгованості склала 32125,00 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту – 4500,00 грн., заборгованість за процентами - 25375,00, та заборгованість за нарахованими штрафами/неустойками у розмірі 2250,00 грн.
Станом на дату укладання договору факторингу від 23.09.2024 року № 23/09/2024, строк дії договору №4377580 не закінчився.
А тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 24.09.2024 року донараховано відсотки за (134 календарні дні), 4500 грн. *2,5%=112,5 грн.*134 календарні дні=15075 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».
Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 4377580 від 11.02.2024, складеного ТОВ ««Українські фінансові операції» за 134 календарні дні (24.09.2024 - 04.02.2025), вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 складає 19575,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4500 грн., заборгованість за процентами 15075 грн. (а.с. 72-73).
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» та відповідачем ОСОБА_1 є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 11.02.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4377580, який підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
За вказаним договором позичальник отримав кредитні кошти у сумі 2500 грн., та за додатковим договором позичальник отримав кредитні кошти у сумі 2000 грн., що підтверджується листами ТОВ Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів (а.с.55-56).
У подальшому право вимоги за вказаним договором було передано позивачу ТОВ «Українські фінансові операції».
Із розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 4377580 від 11.02.2024 складеного ТОВ ««Лінеура Україна», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем складає 44950,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4500грн, нарахованих процентів первісним кредитором 25375,00 грн. та 15075 грн. - відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості за кредитним Договором № 4377580 від 11.02.2024 складений ТОВ ««Лінеура Україна» та наданий позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Українські фінансові операції».
З огляду на встановлені судом обставини щодо обумовленого в договорі факторингу, укладеного 23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції», переходу до фактора права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою виникне в майбутньому до третіх осіб боржників (п. 1.1 Договору факторингу № 23/09/2024), суд вважає обґрунтованим нарахування ТОВ «Українські фінансові операції» процентів відповідачу на умовах, передбачених договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4377580 від 11.02.2024.
При цьому, відповідачем суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати ним утвореної заборгованості за кредитним договором.
Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов Договору № 4377580 від 11.02.2024та обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 4500 грн. суми заборгованості, за процентами нарахованими первісним кредитором 25375,00 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 15075грн.
Щодо вимоги позивача «В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С сума основного боргу; 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування» необхідно вказати наступне.
Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
З наведених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України(ч. ч. 10, 11ст. 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності.
За приписами п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 30.01.2024 тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
З огляду на викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а саме доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за Договором № 4377580 утворення заборгованості у нього перед кредитором, а тому позов підлягає до часткового задоволення.
Розподіл судових витрат у справі.
Разом із позовною заявою позивачем ТОВ «Українські фінансові операції» заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, понесених у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Згідно з ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
У п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За нормами частини 8статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат .
До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20).
Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати.
На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 01-08/2024- А про надання юридичних послуг від 01.08.2024 між ТОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є.О.; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4377580 від 03.11.2025(а.с.40-43) рахунок на оплату №4377580-2025 від 03.11.2025 (а.с.47)
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 3000, 00 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Подаючи позовну заяву до суду ТОВ «Українські фінансові операції» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 11958 від 06.11.2025 (а.с. 1).
Оскільки позов ТОВ « Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 у частині стягнення з відповідача заборгованості задоволено в повній мірі, з останнього на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966869, заборгованість у сумі 44950,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966869, судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн.
В іншій частині вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Сторони справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», код ЄДРПОУ 40966896, .місцезнаходження: вул. Набережно-Корчуватська, буд. 27, приміщення 2, м. Київ, 03045.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 15.04.2026.

Суддя     О.В. Невгад