Справа № 712/2566/26
Провадження № 2/712/2584/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого – судді Пономаря В.О.,
за участі секретаря судового засідання Рясик Д.Д,
представника позивача Бондика Р.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Черкаської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого,
ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Курило М.П. в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Черкаської обласної ради звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 у порушення вимог пп. 2.3.б), 2.9.а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, 16.04.2023 близько 17 год 28 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині вул. Смілянська, зі сторони вул. Хоменка в напрямку вул. Оборонна, зі швидкістю близько 70 км/год, яка значно перевищує дозволену в населеному пункті швидкість руху, на регульованому перехресті з вул. Вернигори, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, не впевнився в безпеці свого руху, виїхав за межі правого краю проїзної частини вул. Смілянська на тротуар, поблизу будинку № 99 , де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка стояла на вищевказаному тротуарі, а після цього на електроопору.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у виді травми обох колінних суглобів з вивихом обох колінних суглобів, переломом правого надколінника, раною правого колінного суглобу, переломом внутрішнього виростку лівої великогомілкової кістки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та травму голови зі струсом головного мозку, ранами та крововиливом обличчя зліва, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2023 у справі № 712/5326/23 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінено на 1 рік службового обмеження із відрахуванням 10 % в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно до листа КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради № 0219/163 від 16.01.2026 витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого у вищевказаній кримінальній справі ОСОБА_2 становлять 17 854 грн 70 коп. Зокрема, вартість лікування за рахунок коштів Національної служби здоров`я України (державний бюджет) становить 15 893 грн 60 коп., а за рахунок коштів місцевого бюджету 1 961 грн 10 коп., які зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_1 .
Фінансування КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради у 2023 році здійснювалось Національною службою здоров`я України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмою медичних гарантій відповідно до укладеного між КНП «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради та Національною службою здоров`я України договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 2228-Е123-Р000.
ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з 16.04.2023 до 26.04.2023, що становить 10 ліжко-днів. Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування ОСОБА_2 за вказаний період становить 17 854 грн 70 коп. Лікування здійснювалось за рахунок коштів Національної служби здоров`я України та місцевого бюджету. 
Отже, кошти у розмірі 17 854 грн 70 коп., витрачені на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України. 
Від відповідача заперечень проти позову до суду не надходило.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник позивача Бондик Р.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представник позивача Національної служби здоров`я України Тарасенко М.С. в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву, у якій просила провести судові засідання у справі без участі представника служби, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2023 у справі № 712/5326/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінено на 1 рік службового обмеження із відрахуванням 10 % в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Так, ОСОБА_1 у порушення вимог пп. 2.3.б), 2.9.а), 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, 16.04.2023 близько 17 год 28 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем BMW 320D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Черкаси по проїзній частині вул. Смілянська, зі сторони вул. Хоменка в напрямку вул. Оборонна, зі швидкістю близько 70 км/год, яка значно перевищує дозволену в населеному пункті швидкість руху, на регульованому перехресті з вул. Вернигори, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, не впевнився в безпеці свого руху, виїхав за межі правого краю проїзної частини вул. Смілянська на тротуар, поблизу будинку № 99 , де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка стояла на вищевказаному тротуарі, а після цього на електроопору.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано. 
Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Пункт 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання (далі - Порядок) вказує, що згідно із ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Також відповідно до п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Пункт 2 Порядку передбачає, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонарного лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
У фактичні витрати лікарні входять такі видатки: заробітна плата працівників; нарахування на оплату праці; видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування; оплата всіх послуг, в тому числі і комунальних; інші поточні витрати лікарні.
Кожен місяць фактичні витрати лікарні - різні, кількість ліжко-днів різна, тому і сума вартості за один ліжко-день кожного місяця змінюється.
Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
Із листа КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» № 0219/163 від 16.01.2026 вбачається, що потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в указаному закладі у період 16.04.2023 до 26.04.2023, що становить 10 ліжко-днів. 
Вартість одного ліжко-дня становить 1 785 грн 47 коп., згідно калькуляції вартості одного ліжко-дня на лікування закладом витрачено 17 854 грн 70 коп., із яких: кошти місцевого бюджету 1 961 грн 10 коп.; кошти за програмою медичних гарантій (НСЗУ) – 15 893 грн 60 коп.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 зобов`язаний у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України відшкодувати 17 854 грн 70 коп. витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, які надані з державного бюджету України Національною службою здоров`я України та із місцевого бюджету Черкаської обласної ради.
Відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини ОСОБА_1 на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів.
Суд вважає, що прокурор є уповноваженою особою на звернення до суду із цим позовом, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Статтею 56 ЦПК України передбачено, що прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 вказано, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, тому прокурор у кожному конкретному випадку з посиланням на законодавство самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Поняття «орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до норм Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Правовідносини, пов`язані із використанням бюджетних коштів та наповнюваністю бюджетів становлять суспільний інтерес, а несвоєчасність і неповнота повернення коштів до бюджету цьому суспільному інтересу не відповідає.
Відповідно до вимог ст. 89 Бюджетного кодексу України витрати, які спрямовуються на заклади охорони здоров`я, які належать відповідним територіальним громадам, здійснюються з місцевого бюджету.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» фінансування охорони здоров`я здійснюється за рахунок Державного бюджету України та місцевих бюджетів, фондів медичного страхування, благодійних фондів та будь-яких інших джерел, не заборонених законодавством.
Кошти державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань.
Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави.
Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до абз. 2 п. 3 Порядку, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться у порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.
Згідно п. 4 Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.
В даному випадку встановлено порушення інтересів держави, яке полягає в невідшкодуванні відповідачем коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, внаслідок чого до бюджету не надійшли кошти в сумі 17 854 грн 70 коп.
Згідно із листом № 0219/163 від 16.01.2026 між КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» та НСЗУ укладено договір № 2228-Е123-Р000 від 09.02.2023 та договір № 0141-Е125-Р000 від 12.02.2025 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій. Лікарнею заходи щодо відшкодування витрачених коштів не вживались.
НСЗУ з метою організації своєї діяльності забезпечує в установленому порядку самопредставництво НСЗУ в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від її імені, у тому числі через посадових осіб юридичної служби НСЗУ, а також забезпечує представництво інтересів НСЗУ в судах України та інших органах через представників (пп. 14 п. 5 Положення № 1101).
Ненадходження коштів до відповідних бюджетів призводить до порушень діяльності зазначених лікувальних закладів щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту.
Незважаючи на факт завдання шкоди інтересам держави, Національною службою здоров`я України не вжито будь-яких заходів, спрямованих на захист та поновлення порушених інтересів держави в судовому порядку. Цивільний позов про відшкодування шкоди не заявлено та жодних дій щодо стягнення завданих державі збитків не вжито, що свідчить про неналежне здійснення наданих законом повноважень.
Таким чином, порушення інтересів держави (національного, суспільного інтересу) відбулось внаслідок ігнорування відповідачем порядку відшкодування коштів на лікування особи, потерпілого від злочину, яке проведено за рахунок коштів комунального закладу та міського бюджету в цілому. Несвоєчасне надходження коштів ослаблює економічні основи місцевого самоврядування та медичного закладу, позбавляє можливості закладом здійснювати подальше використання коштів міського бюджету на реалізацію програм в сфері охорони здоров`я та надання медичної допомоги іншим хворим тощо.
Невжиття Черкаською міською радою заходів цивільно-правового характеру до захисту цих інтересів є підставою для представництва інтересів держави в суді органами прокуратури.
Аналогічної позиції щодо стягнення коштів на користь закладу охорони здоров`я притримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 по справі «Хаммерн (Hammern) проти Норвегії» (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним постановленого йому у вину діяння. Положення пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено.
Велика палата Верховного суду зробила свій висновок щодо поняття «нездійснення або неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» (справа № 912/2385/18 від 26.05.2020), відповідно до якого бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Відповідно до п. 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Сам факт не звернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження, про що вказується в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.
Слід звернути увагу, що згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор доводить бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду, а не можливість чи неможливість такого органу самостійно звернутися із цим позовом до суду.
Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020 вказано, що прокурор, звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надає можливість такому органу відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави.
Невжиття компетентним органом відповідних заходів протягом розумного строку після того, як такому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність такого органу.
З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», заступником керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Курилом М.П. скеровано запит до КНП «Черкаська обласна лікарня ЧОР» № 80ВИХ-26 від 08.01.2026 щодо вжиття заходів для відшкодування витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 , на що отримано відповідь № 0219/163 від 16.01.2026, відповідно до якої такі заходи не вживались, а відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні в інтересах держави пред`являється прокурором.
Аналогічний запит (№ 79ВИХ-26 від 08.01.2026) також було скеровано до Національної служби здоров`я України, на що отримано відповідь № 1991/2-17-26 від 21.01.2023, в якій зазначено, що у НСЗУ відсутня інформація про відшкодування витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_2 , а також, що служба не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури для відшкодування таких витрат.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що держава може вступати як в адміністративні (публічні), так і цивільні (господарські) правовідносини. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими учасниками таких правовідносин.
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Тому поведінка органів, через які вона діє у цивільних відносинах, розглядається як відповідна поведінка держави в них.
Отже, у суспільних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Метою участі держави в особі відповідних органів у цивільних (господарських) правовідносинах є насамперед задоволення приватного інтересу держави.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у п. п. 82-84 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц дійшла до висновку, що незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (у тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин.
Змістом правовідносин за участю держави є права, обов`язки та інтереси самої держави, які вона реалізує через відповідного суб`єкта, а не приватні права, обов`язки та інтереси цього суб`єкта, який бере безпосередню участь у певних правовідносинах від імені держави.
Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду у справі № 910/18605/19, викладеним у постанови від 25.08.2022, за яким, визначаючи одним із позивачів суб`єкта, через якого держава бере участь у правовідносинах, прокурор не здійснює захисту його інтересів, а захищає порушені інтереси держави, які тісно пов`язані з діяльністю або повноваженнями такого суб`єкта.
Тож фактичним позивачем у позові, поданому в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор, а отже, судовому захисту підлягає порушений інтерес держави, а не приватний інтерес суб`єкта, через якого держава діє в цивільних правовідносинах.
Таким чином, враховуючи, що затрати лікарні не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право прокурора на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до міського бюджету.
Згідно з п. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.
У зв`язку з цим, маючи усі необхідні підстави та повноваження, заступник керівника Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Курило М.П. звернувся із цим позовом до суду в інтересах Національної служби здоров`я України та Черкаської міської ради для захисту інтересів держави у бюджетній сфері.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. В той же час, оскільки позивач є звільненим від сплати судового у даній категорії справи, то судовий збір має бути стягнено із відповідача на користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України та Черкаської обласної ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого– задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я (в дохід державного бюджету на рахунок UA978999980313080115000026011, отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р.н/24060300, ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), витрати на лікування ОСОБА_2 ) кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 15 893 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 60 (шістдесят) коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Черкаської обласної ради (в дохід місцевого бюджету на рахунок UA118999980314090544000023001, отримувач: ДКСУ в Черкаській області, код бюджетної класифікації 24060300 «Інші надходження»; код ЄДРПОУ 37930566, витрати на лікування ОСОБА_2 ) кошти, витрачені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1 961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн 10 (десять) коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 02.04.2026.
Учасники справи:
Черкаська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону, ЄДРПОУ 3834701429, адреса: вул. Надпільна, 224/1, м. Черкаси. 
Позивач 1: Національна служба здоров`я України, ЄДРПОУ 42032422, місцезнаходження за адресою: просп. Степана Бандери, 19, м. Київ.
Позивач 2: Черкаська обласна рада, ЄДРПОУ 24411541, місцезнаходження за адресою: бульв. Шевченка, 185, м. Черкаси.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Третя особа: Комунальне некомерційне підприємство «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради, код ЄДРПОУ 02005585, місцезнаходження за адресою: вул. Святителя-хірурга Луки, 3, м. Черкаси.

Суддя В.О. Пономар